Ухвала

22 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 755/6463/21

провадження № 61-1590ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 січня 2022 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у вказаній вище справі.

Верховний Суд ухвалою від 15 лютого 2022 року вказану касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме: для надання належних та допустимих доказів в оригіналах чи належним чином оформлених копіях або заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням інших причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 лютого 2022 року заявницею надано до суду документи, якими недоліки касаційної скарги не усунуто у повному обсязі.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд акцентував увагу заявниці на тому, що останньою на підтвердження посилань про те, що копію оскаржуваної ухвали було отримано нею 10 січня 2022 року, не було надано доказів.

Оскаржувано ухвала проголошена 22 грудня 2021 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 21 січня 2022 року. Касаційну скаргу подано 24 січня 2022 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Порушуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, заявниця зазначала, що 10 січня 2022 року отримала копію оскаржуваної ухвали, але доказів на підтвердження вказаного не надала.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини, перевірячи дії національних судів стосовно вирішення останніми процесуального питання про поновлення строку на оскарження судового рішення, вказав, що визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, враховуючи вищевикладений висновок Європейського суду з прав людини, а також вимоги національного законодавства, суд касаційної інстанції акцентує увагу заявниці на тому, що для вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження зобов`язаний перевірити факт отримання останньою копії оскаржуваної ухвали на підставі належних та допустимих доказів.

Заявницею надано до суду лист Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року № 2-01/1472/2022, зі змісту якого вбачається, що Київський апеляційний суд був позбавлений можливості надати заявнику інформацію про отримання останньою копії оскаржуваної ухвали, оскільки матеріали справи були повернуті до суду першої інстанції, водночас, суд вказав на те, що бюджетні асигнування для оплати послуг поштового зв`язку станом на 2021 рік не забезпечували у повному обсязі потреби Київського апеляційного суду.

Також заявницею було надано до суду копію клопотання від 15 серпня 2022 року до суду першої інстанції з аналогічною вимогою про надання інформації стосовно факту отримання ОСОБА_1 , копії ухвали Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, проте, вказаний документ не є належним доказом, оскільки не містить відомостей на підтвердженням факту отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної ухвали.

Таким чином суд касаційної інстанції в контексті статті 81 ЦПК України позбавлений можливості перевірити факт отримання заявницею копії оскаржуваної ухвали, а поновлювати строк на касаційне оскарження, ґрунтуючись на припущеннях. Верховний Суд не уповноважений.

За таких обставин заявником не усунуто недоліки касаційної скарги у повному обсязі.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З метою недопущення надмірного формалізму та порушення принципу доступу до правосуддя, враховуючи невідворотність процесуальних наслідків, пов`язаних з пропуском строку на касаційне оскарження, а також демонстрування заявником готовності усувати недоліки касаційної скарги і її клопотання про продовження строку на усунення недоліків, Верховний Суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 задовольнити та продовжити строк для усунення недоліків, а саме: для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вищевказаних вимог настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків до 23 вересня 2022 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко