РІШЕННЯ

Іменем України

16.08.2022 Справа №607/10703/22 Провадження № 2-о/607/301/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

присяжних Нитки І.М., Блащишин Н.Б.,

за участю: секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,

лікаря-психіатра Чолача Ю.Б.,

прокурора Житовецької О.А.,

особи, стосовно, якої розглядається питання ОСОБА_1 ,

законного представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою генерального директора комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота В.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку,

УСТАНОВИВ:

Заявник генеральний директор комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі за текстом - КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР) Шкробот В.В. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заява мотивована тим, що 15.08.2022 за заявою ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , остання була доставлена до приймального відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР та оглянута лікарем-психіатром. За наслідком цього огляду лікар зробив висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги. У подальшому 16.08.2022 ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила попередній висновок лікаря про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 , яка страждає на важкий психічний розлад, що обумовлює небезпеку для неї, її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби.

За таких підстав відповідно до ст. 339, 340 ЦПК України та Закону України «Про психіатричну допомогу» заявник просить надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР у примусовому порядку.

16.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16.08.2022.

У судовому засіданні 16.08.2022 представник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР та одночасно лікар-психіатр Чолачу Юрій Богданович заяву підтримав з викладених у ній підстав та просив заяву задовольнити повністю. Пояснив, що 15.08.2022 ОСОБА_1 була доставлена до приймального відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, оскільки вже три дні відмовлялась їсти та була агресивною до оточуючих. Також зазначив, що ОСОБА_1 у грудні 2021 року вже проходила примусове лікування у КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР. У подальшому ОСОБА_1 призначено амбулаторне лікування. Однак останнім часом ОСОБА_1 не приймала медичні препарати, призначені лікарем, що призвело до погіршення її психічного здоров`я та необхідності повторної її госпіталізації у примусовому порядку до психіатричного закладу.

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_1 її мати ОСОБА_2 висловила думку щодо необхідності задоволення заяви та госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу. Зазначила, що ОСОБА_1 періодично проходить лікування та вживає медичні препарати з метою недопущення погіршення її психічного стану. Однак з 12.08.2022 ОСОБА_1 перестала приймати призначені їй медичні препарати та харчуватися, внаслідок чого стан її психічного здоров`я погіршився, її поведінка стала агресивною, що і зумовило виклик «Швидкої допомоги».

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала проти її госпіталізації до психіатричного закладу.

У судовому засіданні прокурор Тернопільської окружної прокуратури Житовецька О.А. висловила думку про наявність підстав для задоволення заяви та надання дозволу на госпіталізацію ОСОБА_1 до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР у примусовому порядку.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зміст заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, визначаються Законом України «Про психіатричну допомогу» (далі за текстом Закон).

Так, відповідно до ст. 4 Закону психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Стаття 1 Закону визначає, що стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Частина 1 ст. 339 ЦПК України визначає, що за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», представник закладу з надання психіатричної допомоги може подати заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до ст. 14 Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: 1). вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або 2). неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Також згідно зі ст. 1 Закону тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Частина 1 ст. 82 ЦПК України встановлює, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Так, у судовому засіданні суд встановив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недієздатною.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказав, що 15.08.2022 о 21 год. 48 хв. ОСОБА_1 за заявою ОСОБА_3 була доставлена до приймального відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, де була оглянута лікарем-психіатром Било О.М. За наслідками цього огляду лікар зробив висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу. Підставою для виклику бригади «Швидкої допомоги» стало те, що ОСОБА_1 була неспокійною, агресивно налаштованою до матері, відмовлялася від прийому їжі та перестала приймати призначені їй медичні препарати.

У судовому засіданні учасники справи добровільно визнавали такі обставини, а відтак суд, не маючи обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, доходить висновку, що такі обставини мали місце та не підлягають доказуванню.

У подальшому 16.08.2022 ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка встановила у пацієнтки наявність тяжкої психічної хвороби з діагнозом «Деменція, внаслідок епілепсії у вигляді епілептиформного синдрому з рідкими генералізованими судомними нападами, з простими парціальними сенсорними пароксизмами». Також комісія дійшла висновку, що внаслідок наявної хвороби ОСОБА_1 вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для неї, а також хвороба призводить до її безпорадності і неможливості самостійно задовольняти основні життєві потреби. При цьому лікарі вважають, що якщо ОСОБА_1 не буде надана психіатрична допомога, це завдасть суттєвої шкоди її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану. За таких підстав комісія дійшла висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 Закону у примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки висловити таку згоду внаслідок своєї хвороби ОСОБА_1 не може. Вказане підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів у складі голови комісії Бондаренко О., завідувача кафедри ОСОБА_4 , завідувача відділення Движак Т. та лікаря-психіатра Чолач Ю.

Відтак, виходячи з діагнозу, встановленого ОСОБА_1 , амнестичних відомостей, що відображені в наданому суду висновку комісії, пояснень законного представника, лікаря-психіатра, суд приходить до переконання, що госпіталізація ОСОБА_1 до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР без її усвідомленої згоди є доцільною та відповідає її інтересам, оскільки підтверджено, що вона хворіє тяжким психічним розладом, який обумовлює її небезпеку для себе, а також її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота В.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1, 4, 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 4, 82, 258, 259, 263-265, 273, 339-342, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота В.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку задовольнити повністю.

Надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: генеральний директор комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробот В.В., місце роботи: вул. Тролейбусна, буд. 14, м. Тернопіль.

Лікар-психіатр: Чолач Юрій Богданович, місце роботи: вул. Тролейбусна, буд. 14, м. Тернопіль.

Особа, стосовно якої розглядається питання: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Законний представник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Житовецька Ольга Анатоліївна, місце роботи: бульвар Т.Шевченка, буд. 7, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська

Присяжні: І.М.Нитка

Н.Б.Блащишин

Повне судове рішення складене 19.08.2022.