Ухвала

18 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 686/12759/20

провадження № 61-7908ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Відділ реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та зміну договору найму житла,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Відділ реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та зміну договору найму житла.

Позовна заява мотивована тим, що наймачем квартири АДРЕСА_1 є матір

ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

У вказаній квартирі, яка належить до комунального житлового фону, зареєстровані ОСОБА_1 (син наймача) з 25 березня 1993 року,

ОСОБА_2 (онук наймача) з 04 вересня 2012 року.

ОСОБА_3 (наймач квартири) знята з реєстрації у квартирі 06 травня 2019 року та зареєстрована за місцем постійного проживання,

у Виноградівському психоневрологічному інтернаті, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де перебуває й до цього часу. Вона зарахована на повне державне утримання до психоневрологічного інтернату у зв`язку із захворюванням.

З 2013 року ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, місце його проживання позивачу невідомо.

Позивач також вказував, що він фактично проживає в квартирі один та сплачує усі комунальні платежі, хоча наймачем квартири за договором є ОСОБА_3 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Виконавчий комітет Хмельницької міської ради внести зміни до договору найму вказаного житлового приміщення, зазначивши та визнавши його основним наймачем квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 05 квітня 2021 року (у складі судді Чевилюк З. А.) позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Виконавчий комітет Хмельницької міської ради внести зміни до договору найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , зазначивши та визнавши

ОСОБА_1 , основним наймачем квартири.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 (наймач квартири) вибула зі спірної квартири на постійне місце проживання в інший населений пункт, а ОСОБА_2 не проживає в квартирі без поважних причин понад один рік. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 липня 2022 року

(у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Грох Л. М., Костенка А. М.) рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким

у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт відсутності відповідача

у спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, тому підстав для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, немає.

Разом з тим, наймач квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 вибула на постійне місце проживання в іншу місцевість, вона є такою, що втратила право користування спірною квартирою, і її згода на визнання наймачем за договором найму квартири ОСОБА_1 не потребується. Тому позовні вимоги про внесення змін

до умов договору найму житлового приміщення у зв`язку із визнанням ОСОБА_1 наймачем спірної квартири підлягають задоволенню.

09 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду

від 07 липня 2022 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування на житло, залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що

не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування на житло, та зміну договору найму житла.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є незначної складності, тому є малозначною відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 07 липня 2022 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду

від 07 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Відділ реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та зміну договору найму житла, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк