Провадження № 2/752/4047/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь виплачене страхове відшкодування в сумі 12742,07 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 вересня 2019 року приблизно о 18 год. 05 хв. в м. Києві, по вул. Курганівській, 4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянки ОСОБА_1 . Під час цієї пригоди було завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вищенаведеному транспортному засобу.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року відповідач була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Страхувальник за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-19-00301 від 08.04.2019 року звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Позивач відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0107-19-00301 від 08.04.2019 року виплатив страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 56020,46 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Саламандра-Україна» за полісом №111367368, який покрив суму збитків позивача в розмірі 43278,39 грн.

Таким чином, сума виплати страхового відшкодування яке повинна сплатити відповідач становить 12742,07 грн., у зв`язку з чим позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

29.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують правильність розрахунку страховиком суми сплаченого страхового відшкодування.

Позивач необґрунтовано вважає норми статті 1194 Цивільного кодексу України підставою для висунення їй вимоги сплатити 12742,07 грн.

Крім того, вона не є належним відповідачем у справі, оскільки її відповідальність застрахована у ПрАТ «СК «ВАН-КЛІК» і саме страхова компанія повинна виплачувати вказану матеріальну шкоду.

05.01.2022 року від представника позивача надійшла заява про виправлення описок в позовній заяві.

Також, від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про страхування» позивачем був складений відповідний страховий акт. Фактичні витрати позивача складають 56020 гривень 46 копійок, що підтверджено платіжними дорученням № 24968 від 17.10.2019 року.

Страховик за полісом № 111367368 (ПрАТ «СК «Саламандра-Україна») відповідає за шкоду завдану його страхувальником з урахуванням коефіиієнту фізичного зносу, який повинен відшкодовувати відповідач.

17.01.2022 року від відповідача надійшли заперечення стосовно відповіді на відзив в якій вона зазначила, що позивач не надав пояснень по суті викладених у відзиві питань та не надав додаткових доказів, які підтверджують обґрунтованість вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 12742,07 грн.

25.01.2022 року від представника позивача надійшли пояснення в яких він зазначив, що в даному випадку страхувальник за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 111367368, (відповідач) не оспорював у свого страховика розмір страхового відшкодування здійснений на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група», і фактично погодився з розміром такого відшкодування, яке безпосередньо впливає на обсяг його майнової відповідальності перед потерпілим, і у відповідності до вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України, різницю 12742 грн. 07 коп. між фактичним розміром шкоди 56 020 гривень 46 копійок коп., та страховою виплатою в розмірі 43278 гривень 39 копійок за полісом 111367368 ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» (ПрАТ «СК «ВАН-КЛІК»), слід стягнути з відповідача.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 25 вересня 2019 року приблизно о 18 год. 05 хв. в м. Києві, по вул. Курганівській, 4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянки ОСОБА_1 . Під час цієї пригоди було завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вищенаведеному транспортному засобу за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-19-00301 від 08.04.2019 року.

Вина водія автомобіля «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнана постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_1 Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Внаслідок ДТП власнику автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 був завданий матеріальний збиток.

Оскільки автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований в ПрАТ «СК «Українська страхова група» на випадок його пошкодження внаслідок ДТП, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0107-19-00301 від 08.04.2019 року, позивач 17.10.2019 року виплатив страхове відшкодування в сумі 52020,46 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №24968 від 17.10.2019 року.

На момент вищевказаного ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 як водія автомобіля «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» за полісом №111367368.

Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «ОСЦПВВНТЗ») «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, за заявою позивача, страхова компанія відповідача ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» виплатила відшкодування матеріального збитку позивачу 43278,39 грн.

Позивач, на підставі ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодування, в сумі 12742,07 грн.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позову зазначила, що позивачем не надано доказів, які підтверджують правильність розрахунку страховиком суми сплаченого страхового відшкодування, а також позивач необґрунтовано вважає норми статті 1194 Цивільного кодексу України підставою для висунення їй вимоги сплатити 12742,07 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1194 ЦК, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичними розміром страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211 св 18).

Крім того, п. 6 ст. 26 Закону України «Про страхування», передбачає, що Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Таким чином, на думку позивача, саме на страхувальника за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 111367368 законом покладено обов`язок оспорити або в судовому прядку оскаржити розмір суми страхового відшкодування сплачений його страхувальником на користь потерпілої особи, оскільки розмір сплаченого страхового відшкодування істотно впливає на права та обов`язки такого страхувальника.

В даному випадку страхувальник за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 111367368 (відповідач) не оспорювала у свого страховика розмір страхового відшкодування здійснений на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група», і фактично погодилась з розміром такого відшкодування, яке безпосередньо впливає на обсяг її майнової відповідальності перед потерпілим.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом

Таким чином обов`язок доказування невідповідності розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування розміру заподіяних збитків покладається на відповідача, судом в свою чергу не встановлено, а відповідачем не доведено невідповідності суми виплаченого страхового відшкодування позивачем на користь потерпілої особи.

Крім того, відповідач клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не подавала.

Як встановлено вище, Страхова компанія відповідача виплатила відшкодування матеріального збитку позивачу лише 43278,39 грн.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного різниця між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням (отриманим від Страховика відповідача) покладається саме на винуватця ДТП - на відповідача у розмірі 56020,46 - 43278,39 = 12742,07 грн.

Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «УСГ» різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в порядку ст. 1194 ЦК України, в сумі 12742,07 грн.

Що стосується посилань відповідача стосовно того, що вона не є належним відповідачем у справі, оскільки її відповідальність застрахована у ПрАТ «СК «ВАН-КЛІК» і саме страхова компанія повинна виплачувати вказану матеріальну шкоду, то суд не приймає їх до уваги оскільки, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності».

На підставі викладеного, вимоги позивача є такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р., ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. А, різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 12742,07 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя