23.08.2022 Справа № 756/6667/22
Справа № 756/6667/22
Провадження № 2-о/756/279/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря Агажанової І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Оболонський районний у місті Києві відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,

встановив:

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнавши дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та місце смерті місто Маріуполь Донецької області.

В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що заявниця є дружиною ОСОБА_2 , разом мешкали в місті Маріуполь Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10.00 год. її чоловік вийшов у двір до машини щоб зарядити телефон. В цей момент почалося бомбардування, від вибухової хвилі її чоловіка поранило уламками. Він перебував у свідомому стані, але не міг рухатись. Повз їхала машина ЗСУ, які допомогли перемістити чоловіка до машини та в 11.00 год. його доставили до міської обласної лікарні № 2, і забрали на операцію. 11.03.2022 р. сповістили про смерть чоловіка. Побачити тіло заявниці не дали, лікарня була постійно під обстрілами. 21.03.2022 р. заявниця разом з дітьми та свекрухою виїхали з Маріуполя. Відомості щодо поховання чоловіка відсутні. Закладом охорони здоров`я в Маріуполі виданий епікриз про смерть її чоловіка, який отримали сусіди, які там залишились, а потім передали їй. Також, у соціальній мережі Facebook лікарем з міста Маріуполь було опубліковано списки осіб, які померли у лікарні, і там також зазначено її чоловіка. Оскільки документи встановленого зразка про смерть відсутні, а медична довідка видана на тимчасово окупованій території, заявниця не має можливості зареєструвати смерть чоловіка на території України. Встановлення факту необхідно заявниці для подальшого отримання соціальної допомоги.

Заявниця в судове засідання не прибула, її представник надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Оболонський районний у місті Києві відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, виходячи з вимог ст. 317 ЦПК України щодо невідкладного розгляду даної справи, надав заяву про розгляд справи без участі органу ДРАЦС.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з такого.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено таке.

Заявниця є громадянином України, народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з копією паспорту громадянина України її зареєстрованим місцем проживання вказано: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 05.10.2013 р., зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_4 ).

Згідно з копією паспорта громадянина України, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано в м. Маріуполі.

ІНФОРМАЦІЯ_5 на тимчасово окупованій території України закладом охорони здоров`я «Лікарня інтенсивного лікування міста Маріуполя» виданий епікриз, відповідно до якого ОСОБА_2 , 1990 р.н., перебував на лікуванні з 10.03. по 11.03.2022 р., осколкові поранення живота, прооперований 10.03.2022 р., ІНФОРМАЦІЯ_6 о 00.20 год. констатована смерть.

У соціальній мережі Facebook на сторінці особи ОСОБА_5 , де вказано, що він працював лікарем в Обласній лікарні інтенсивного лікування (колишня Маріуполька міська лікарня № 2), та розміщені списики осіб, померлих у лікарні, де під номером 78 міститься запис « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Судом перевірено наявність і зміст такої інформації у соціальній мережі, і встановлено її відповідність наданим заявником роздруківкам.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На підставі п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Суд керується також положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, якою визначено, що Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 р. зі змінами, затверджений перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення бойових дій або перебувають тимчасовій окупації. У вказаному переліку зазначена Маріупольська міська територіальна громада.

Суд враховує, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Відтак, суд, як виняток, приймає до уваги дані смерть особи, дату і місце, які зазначені у документах, виданих на окупованій території.

Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Маріуполь Донецької області, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне реєстрації такого факту у встановленому законом порядку та подальшого отримання соціальних виплат.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Оболонський районний у місті Києві відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Маріуполь Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню та його оскарження не зупиняє виконання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення складено і підписано 23 серпня 2022 року.

Суддя Є.В. Діденко