ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/428/21
Номер провадження 2/292/5/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року смт.Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

Суддя- Гуц О.В.

секретар судового засідання Риданова Г.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир" про визнання договору оренди землі недійсним.

У судовому засіданні брали участь: представник позивача - ОСОБА_2 , представник відповідача - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ТОВ "Агро-Регіон Житомир", мотивуючи його тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області 05 грудня 2017 року , їй належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0363, площею 1,7910 га, розташована за адресою: Житомирська область, Пулинський район, Івановицька сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказане право власності на земельну ділянку було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг за №106353550 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017 року.

Нещодавно їй стало відомо , що належну їй на праві власності земельну ділянку використовує ТОВ "Агро-Регіон Житомир".

У зв"язку з чим вона звернулася до відповідача з вимогою надати їй документи на підтвердження права відповідача на користування належною їй земельною ділянкою, про те на її звернення відповідач не відреагував, жодних документів не надав.

У послідуючому, відповідач відмовився отримати адвокатський запит, спрямований на його юридичну адресу, з вимогою надати інформацію щодо того, на яких правових підставах здійснюється користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир" земельними ділянками з кадастровим номером :03:000:0362 площею 1,7909 га та з кадастровим номером :03:000:0363 площею 1,7910 га, розташованих на території Івановицької сільської ради Пулинського району Житомирсь кої області, належних на праві власності ОСОБА_1 .

Повторно аналогічний запит вона передала особисто керівництву відповідача, що засвідчено відповідним відеозаписом, здійсненим у присутності свідків

На її запит відповідачем було надано неякісну та незавірену копію Договору оренди землі від 09.02.2018 року, укладеного від її імені, відповідно до умов якого нібито вона передала у користування відповідачу земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0363, площею 1,7910 га, розташовану за адресою: Житомирська область, Пулинський район, Івановицька сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років.

При ознайомленні з відповіддю на запит вона з"ясувала, що у спірному договорі, на останньому аркуші, в графі - "Реквізити сторін", в колонці- "Орендодавець" вказано її прізвище та паспорті дані, а також в графі- "Підписи сторін" міститься підпис.

Стверджує, що вказаний договір вона не підписувала, її воля на укладення цієї угоди відсутня, а тому вона є недійсною, а державна реєстрація права оренди землі за ТОВ "Агро-Регіон Житомир", підлягає скасуванню.

У зв"язку з цим просила суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 09 лютого 2018 року між ТОВ " Агро-Регіон Житомир " та ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0363, площею 1,7910 га, розташована за адресою: Житомирська область, Пулинський район, Івановицька сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 18.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 09.06.2021 . Задоволено заявлене у порядку ст.84 ЦПК України клопотання сторони позивача про витребування у відповідача ТОВ "Агро-Регіон Житомир" оригіналу оспорюваного договору оренди землі від 09.02.2018.

У підготовчі засідання, призначені на : 09.06.2021 , 22.06.2021, 03.08.2021 , 11.10.2021 відповідач не з"явився, до суду повернулися судові повістки та ухвала суду від 18.05.2021 про витребування письмових доказів, без їх вручення відповідачу, з відміткою Укрпошти на конвертах- " адресат відсутній за вказаною адресою".

Про день та час судових засідань , призначених на : 16.09.2021, 11.10.2021 відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року за клопотанням сторони позивача призначено почеркознавчу експертизу та провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 19.11.2021 поновлено провадження у даній справі за клопотанням експерта, у зв"язку з необхідністю надання для проведення експертизи оригіналів документів, що містять підпис позивача.

Згідно ухвали суду від 07.12.2021 з Центру поштового зв"язку № 4 м.Новоград-Волинського витребувано оригінали відомостей про отримання соціальних виплат ОСОБА_1 , з підписами останньої.

На виконання клопотання експерта судом , згідно ухвали суду від 15.02.2022, оригінали вказаних зразків документів направлялись на адресу Житомирського НДКЦ .

Ухвалу суду від 11.10.2021 одночасно з матеріалами даної справи Житомирським НДКЦ повернуто суду без виконання, у зв"язку з відсутністю оригіналу оспорюваного договору оренди землі.

Ухвалою суду від 04.05.2022 поновлено провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 26.05.2022.

Ухвалою суду від 26.05.2022 справу призначено до судового розгляду по суті на: 08.06.2022 та її розгляд відклалався на : 25.07.2022 та на 10.08.2022. Про вказані судові засідання відповідача повідомлено через оголошення на веб-сайті судової влади України.

10.08.2022 , належним чином повідомлена про день та час розгляду справи позивач, у судове засідання не з"явилася .

10.08.2022 представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити ,з підстав наведених у позовній заяві. Також просив задовольнити клопотання , заявлене в порядку ст.109 ЦПК України про визнання факту, для з"ясування якого експертиза була призначена , а саме - неналежність позивачу ОСОБА_1 підпису , розташованого на останньому аркуші Договору оренди землі від 09.02.2018 , укладеного між ТОВ " Агро-Регіон Житомир" та ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0363 площею 1,7910 га, розташованої на території Івановицької сільської ради Пулинського району Житомирської області з цільовим призначенням -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років в графі- "Реквізити сторін ", в колонці -"Орендодавець" в графі- "Підписи сторін "договору оренди землі від 09.02.2018 та виконання такого підпису іншою особою.

10.02.2022 представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, у зв"язку з неправильним вибором позивачем способу захисту її прав. Також просив відмовити у задоволенні клопотання, поданого в порядку ст. 109 ЦПК України. В обгрунтування такої позиції надав суду письмові пояснення на позов.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Як убачається із Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області 05 грудня 2017 року, позивачу належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0363, площею 1,7910 га, розташована за адресою: Житомирська область, Пулинський район, Івановицька сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

Вказане право власності на земельну ділянку було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг за №106353550 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017 року(а.с.10-11) . Згідно копії договору оренди землі від 09.02.2018 орендодавець ОСОБА_4 та ТОВ "Агро-Регіон Житомир" уклали договір , на підставі якого орендодавець передав а орендар прийняв у строкове платне використання земельну ділянку сілськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:000:0363 площею 1,7910 га, розташовану на території Івановицької сільської ради Пулинського району Житомирської області з цільовим призначенням -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років .У графі- "Реквізити сторін " , в колонці - "Орендодавець ", в графі- "Підписи сторін "договору оренди землі 09.02.2018 наявний підпис , який позивач не визнає, як такий що належить їй(а.с.14-15).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У справі, що розглядається, позивач звернулася з вимогою про визнання недійсним договору оренди землі , посилаюсь на те, що цей договір не підписувала, умови його не погоджувала.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду, (справа № 145/2047/16-ц від 16.06.2020), такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом із цим у вище згаданій постанові наголошується , що суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві , пояснення представника позивача та представника відповідача, суд вважає, що зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки.

Підсумовуючи вище наведене , суд дійшов висновку про відмову у позові , з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту .

Одночасно суд зазначає, що відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.

Що ж до заявленого стороною позивача клопотання в порядку ст. 109 ЦПК України, суд зазначає наступне.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування(ст.80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами частини першої -третьої статті 84 ЦПК України,учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

У клопотанні повинно бути зазначено:- який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

-1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

- 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи вказану норму процесуального закону, можна дійти висновку ,що нею законодавець встановив спеціальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі . Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з"ясування відповіді на питання , яке для них має значення , наслідком чого може бути визнання судом факту для з"ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 18.05.2021 відкрито провадження у справі та задоволено заявлене у порядку ст.84 ЦПК України клопотання сторони позивача про витребування у відповідача ТОВ "Агро-Регіон Житомир" оригіналу оспорюваного договору оренди землі .

У підготовчі засідання, призначені на : 09.06.2021 , 22.06.2021, 03.08.2021 , 11.10.2021 відповідач не з"явився, на адресу суду повернулися судові повістки та ухвала суду від 18.05.2021 про витребування у відповідача письмових доказів, без їх вручення відповідачу, з відміткою Укрпошти на конвертах- " адресат відсутній за вказаною адресою".

Про день та час судових засідань , призначених на : 16.09.2021, 11.10.2021 відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року за клопотанням сторони позивача призначено почеркознавчу експертизу та провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 04.05.2022 поновлено провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 26.05.2022.

Ухвалою суду від 26.05.2022 справа призначалась до судового розгляду по суті на: 08.06.2022 та її розгляд відкладався на : 25.07.2022 та на 10.08.2022. Про вказані судові засідання відповідача було повідомлено через оголошення на веб-сайті судової влади України.

У судовому засіданні 10.08.2022 представник відповідача зазначив , що оригінал примірника оспорюваного договору оренди землі, у відповідача відсутній.

Клопотань від учасників судового розгляду щодо витребування вище зазначеного оригіналу договору оренди землі від третіх осіб, не надходило.

Отже судом не добуто доказів щодо встановлення ухилення осіб як умисних дій внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з"ясування відповіді на питання , яке для них має значення , наслідком чого може бути визнання судом факту для з"ясування якого була призначена експертиза.

А тому у визнанні факту, для з"ясування якого експертиза була призначена, а саме - неналежність позивачу ОСОБА_1 підпису , розташованого на останньому аркуші Договору оренди землі від 09.02.2018 , укладеного між ТОВ " Агро-Регіон Житомир" та ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0363 площею 1,7910 га, розташованої на території Івановицької сільської ради Пулинського району Житомирської області, з цільовим призначенням -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років в графі- "Реквізити сторін " , в колонці - "Орендодавець ", в графі- "Підписи сторін "договору оренди землі 09.02.2018 та виконання такого підпису іншою особою, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76, 77, 80, 81,83,84,103,109, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.6,11,15, 16, 202,203,204,207, 215, 627, 638 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Регіон Житомир" про визнання договору оренди землі недійсним, відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 серпня 2022 року.

Суддя О. В. Гуц