Справа № 604/667/22
Провадження № 2-о/604/31/22
У х в а л а

16 серпня 2022 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сіянко В.М., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Скориківська сільська рада, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності її покійному діду ОСОБА_2 Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 664902, а також встановити факт, що заповіт, складений від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , належить ОСОБА_2 , оскільки у вказаних документах невірно зазначеного по батькові діда « ОСОБА_3 », що створює заявниці перешкоди в оформленні своїх спадкових прав на вказане майно.

Згідно ч.1, п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч.3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Варто також зазначити, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

З вищевикладеного слід дійти висновку, що юридичний факт має значення і є нерозривно пов`язаним з певною особою, прав та інтересів якої стосується його встановлення. Саме така особа, якщо інше прямо не передбачено законом, повинна звертатися до суду з відповідною заявою.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 12 ЦПК України).

Згідно змісту заявлених вимог та долучених до заяви документів вбачається, що заявниця просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу її діду ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить визначення фізичної особи та моменту припинення цивільно-процесуальної правоздатності.

Натомість в нормах ст.ст. 24-25 ЦК України міститься загальна характеристика фізичної особи та момент припинення матеріальної (цивільно-правової) правоздатності, відповідно до вказаних норм фізичною особою є людина та її правоздатність припиняється в момент її смерті.

Таким чином, на момент звернення заявниці до суду, особа, прав та інтересів якої стосується юридичний факт про встановлення якого ставляться вимоги, внаслідок смерті втратила право бути стороною по справі. При цьому, звернення до суду в інтересах померлого інших осіб законодавством не передбачено.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що захист спадкових прав заявника на майно, яке залишилось після смерті діда можливий шляхом пред`явлення позову відповідно до вимог діючого законодавства.

Таким чином, суд вбачає в даній справі наявність спору щодо розподілу спадкової маси.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у відкритті провадження та роз`яснює заявниці її право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.4, 12, 81, 46, 47, 59, 62, 223, 257, 293, 294, 315, 354-355 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо або через Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Сіянко