Провадження № 2/761/5098/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

при секретарі: Корнійчук Є.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 ),

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8),

предмет позову: скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2021 року відкрито провадження у справі.

Позивач просить суд виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля КІА СЕRАТО, номер шасі (кузова): НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати, обтяжувач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та гарантія», дата реєстрації обтяження - 16.07.2020, за № 27943452.

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «КІА CERATO», номер шасі (кузова): НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . Державна реєстрація права власності проведена 06.08.2015.

Бажаючи продати вказаний транспортний засіб, 09.06.2021 позивач отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Запорізькій області, з якого дізнався, що 16.07.2020 на належний позивачу автомобіль «КІА CERATO», номер шасі (кузова): НОМЕР_4 , було накладено обтяження №27943452 - застава рухомого майна. Реєстраційний номер автомобіля зазначений у обтяженні як НОМЕР_3 . Підставою накладення обтяження зазначено договір застави від 29.11.2007 № 0, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І., за яким обтяжувачем є TOB «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Боржником за обтяженням зазначений ОСОБА_2 , який був першим власником автомобілю. Вважає, що приватне обтяження безпідставно було накладене через п`ять років після придбання автомобілю позивачем, чим порушено його майнові права щодо розпорядження власністю останнього. У зв`язку із вищевикладеним, вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Від представника відповідача на адресу суду надішли письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що на момент державної реєстрації права власності 06.08.2015 року, вже було накладено приватне обтяження на вищевказаний автомобіль з 12.01.2008 року. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є безпідставними, неправомірними та необґрунтованими.

В судове засідання учасники справи не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, інші учасники справи про причини неявки суду не повідомили.

За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «КІА CERATO», номер шасі (кузова): НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . Державна реєстрація права власності проведена 06.08.2015.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяження рухомого майна № 16458793 від 12 січня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» було зареєстровано приватне обтяження за реєстраційним номером 6385950 на автомобіль «KIA CERATO», 2007 р.в., номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , на підставі договору застави транспортного засобу № 0 від 29 жовтня 2007 року.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого, останній набув право нового кредитора до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 листопада 2007 року.

Згідно витягу № 46977375, 14 травня 2015 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» здійснено реєстрацію змін в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №6385950, а саме: змінено обтяжувача з АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Також, в даному витязі зазначено, що до реєстрації зміни обтяжувача дія приватного обтяження мала тривати до 19 листопада 2017 року, а після змін обтяжувача - до 14 травня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, відповідно до положень ст. 316 ЦК України.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, згідно до ст. 319 ЦК України.

За положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

В свою чергу положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Відповідно до частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи позивача про те, що 06.08.2015 року, на момент придбання транспортного засобу, обтяження було відсутнє в ДРОРМ, не підтверджується матеріалами справи, а саме спростовується витягом про реєстрацію в ДРОРМ №46977375.

Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги, що автомобіль «КІА CERATO», номер шасі (кузова): НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуває в заставі з 12.01.2008 року по 16.07.2025 року, яка внесена в реєстр, оскільки між ОСОБА_2 - первісним власником вказаного автомобіля і банком існують невиконані боргові зобов`язання, тому суд приходить висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: