Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б.

У Х В А Л А

16 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_1 , та адвоката Вірьовкіна Олександра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про затвердження мирової угоди у цивільній справі № 295/12943/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М.,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6000 грн. щомісячно.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2200 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням цього ж суду від 10 грудня 2021 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 732 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2021 року та ухвалити нове судове рішення,- про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Під час розгляду справи представник позивачки та відповідач звернулися до суду зі спільною заявою, в якій просили затвердити мирову угоду на наступних умовах:

1.« ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати на користь

ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2200 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2021 року.

1.Сторони погодились, що розмір аліментів на утримання спільної

дитини може бути збільшено раз на 6 місяців, про що складають відповідну угоду.

2.Позивач та відповідач дійшли згоди стосовно розподілу судових

витрат, а саме: судові витрати, які сторони понесли під час розгляду справи, один одному не відшкодовують».

Перевіривши доводи заяви та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206,207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними, або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, при вирішенні питання про затвердження мирової угоди суд повинен з`ясувати чи не суперечать її умови вимогам законодавства та чи не порушуються при цьому права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Зміст наданої на затвердження мирової угоди свідчить про те, що сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання малолітнього сина, зазначивши при цьому, що розмір аліментів може бути збільшений раз на шість місяців.

Однак, на переконання колегії суддів, умова даної мирової угоди про можливість збільшення розміру аліментів один раз на шість місяців не узгоджується з вимогами законодавства та може призвести до порушення прав малолітньої дитини, оскільки зміна розміру аліментів, в тому числі їх збільшення, не обмежується будь-яким періодом у часі. За наявності підстав, передбачених частиною 1 статті 192 СК України, позивачка вправі ставити питання про збільшення розміру аліментів у будь-який час, без обмеження періоду можливості скористатися таким правом, а не лише раз на шість місяців.

Таким чином, заява про затвердження мирової угоди не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 207,259, 373,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної 1 серпня 2022 року між ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вірьовкін Олександр Ігорович, та ОСОБА_1 , у цивільній справі №295/12943/21.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: