ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/215/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача Тищенко К.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненими договору кредиту та договору іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненими договору кредиту та договору іпотеки.

Свій позов позивачі обґрунтовуєють тим, що 11 липня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , яка виступає майновим поручителем за зобов`язанням ОСОБА_4 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2412/163 укладено іпотечний договір №02-10/2404. За цим договором іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань наступне майно: будинок АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності; земельна ділянка, площею 0,1003 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку.

Договір іпотеки забезпечував виконання договору від 11 липня 2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 про надання відновлювальної кредитної лінії № 24-12/163, відповідно до умов якого кредитор зобов`язувався надавати позичальникові грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності.

Відповідно до п.1.1.1. Договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 13,5 процентів річних за кредитом та комісій, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника в сумі 400 000 доларів США, починаючи з серпня 2007 року та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 10 липня 2022 року на умовах, визначених цим договором, з наданням кредиту позичальнику на поточні витрати. Позивачі посилаються на те, що кредитна лінія не використана в повному обсязі, протягом 2007-2010 років ОСОБА_4 повністю повернув кредит на суму 126 604,42 дол. США та 38 041,26 грн., а тому зобов`язання за цими договорами є припиненими. Зважаючи на вищевикладене звернулися до суду з позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Разом з тим, не зміг повідомити суду з посиланням на належні докази, яку суму кредитних коштів він отримав у банку.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наявність невиконаних боргових зобов`язань позивача перед відповідачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 11 липня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_4 був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 24-12/163, відповідно до якого Відповідач зобов`язується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру.

Підпунктом 1.1.1 Договору встановлено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами), зі сплатою 13,5 процентів річних за кредитом та комісій в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 400 000 доларів США та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 22 липня 2022 року.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що видача траншів кредиту на цілі, зазначені в п.1.2 цього Договору, проводиться після укладення договору, вказаного в п.1.3 та п.п. 3.3.3 цього Договору шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_1 в Харківському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 в Київській міській філії АКБ «Укрсоцбанк» в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату видачі кредиту (відповідного траншу кредиту) на підставі письмової заяви позичальника.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що кредит вважається наданим в момент (день) списання суми кредиту (траншів кредиту) з позичкового рахунку, зазначеного в п.2.1 цього Договору, на підставі письмової заяви позичальника.

Пунктом 2.8 Договору визначено, що кредит вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом на позичковий рахунок, вказаний в п.2.1 цього Договору.

11 липня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язання між АКБСР «Укрсоцбанк» та Відповідачем, був укладений Іпотечний договір № 02-10/2404, відповідно до якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із Кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку будинок АДРЕСА_1 , нежитловою площею 142,20 кв.м. та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності та земельну ділянку, площею 0,1003 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку. Загальна заставна вартість предмета іпотеки становить 2 898 700 гривень, що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення цього Договору складає 574 000 доларів США.

15 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та Відповідачем була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 956/П/2005-840 від 09.12.2005 року, відповідно якої сторони збільшили ліміт кредитування в сумі 450 000 доларів США та визначили графік встановлення/зниження максимального ліміту заборгованості з кінцевим терміном повернення до 10.07.2022 року.

28 серпня 2021 року відповідач звернувся до позивачів з повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.

Цим листом вимагає сплатити борг, що станом на 17.12.2020 року становить 1 015 103,09 доларів США.

Судом також встановлено, що 15.10.2019 року правонаступником АТ «Укрсоцбанк» стало АТ «Альфа-Банк».

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі змістом цієї статті, звернення стягнення на предмет іпотеки має задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням. Дана обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, відповідно до ст. 599 ЦК України. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави для припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, з інших підстав, передбачених цим Законом.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

Однак, в даному випадку позивач при зверненні до суду в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надав належних доказів, які підтверджують, що зобов`язання припинено виконанням, проведеним належним чином, а отже за наданим доказами суд позбавлений можливості прийти до висновку про наявність обставин, що свідчать про припинення зобов`язань.

Позивачем також не надано належних доказів того, яку суму кредитних коштів він отримав, виписки з поточного рахунку № НОМЕР_2 , суми нарахованих відсотків за договором, доказів повернення кредиту, хоча це відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства є його процесуальним обов`язком. З клопотанням про витребування доказів позивач також не звертався, що позбавило його можливості довести суду, що зобов`язання припинилися виконанням, проведеним належним чином.

У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у задоволенні позову з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненими договору кредиту та договору іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА