КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 758/14320/14-ц

провадження номер: 22-ц/824/484/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Шебуєвої В.А., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чередника Сергія Володимировича на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року у складі судді Головчака М.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна у виконавчому провадженні, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна у виконавчому провадженні, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»).

Скарга мотивована тим, що 27 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста КиєваТелявським А.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58813610 за виконавчим листом № 758/14320/14-ц, виданого 27 березня 2019 року Подільським районним судом міста Києва. Вказувала, що 19 квітня 2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №58813610, відповідно до якої товариству з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» (далі - ТОВ «Приватна експертна служба») було доручено проведення експертної оцінки вартості належного скаржнику жилого будинку загальною площею 299,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначала, що за результатами проведеної оцінки вартості земельної ділянки 22 квітня 2019 року було складено висновок, згідно з яким вартість домоволодіння на дату оцінки становить 3 413 080 грн 00 коп.

Вважала, що вказана оцінка домоволодіння є необґрунтованою, оскільки була проведена без проведення огляду (обстеження) об`єкту оцінки, що є порушенням норм чинного законодавства, внаслідок чого експертом не було взято до уваги суттєві поліпшення вказаного будинку та не враховано, що будинок має площу по проекту 330 кв.м, а також не було враховано площу гаража, яка приблизно становить 58 кв.м. На думку скаржника, неврахування зазначених поліпшень, спотворило вартість об`єкта оцінки, а тому оцінка є незаконною. Зазначала, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. не сприяв в додержані закону та підзаконних нормативних актів при проведенні оцінки майна, що призвело до заниження оцінки ринкової вартості майна. Також вказувала, що приватний виконавець порушив строк повідомлення сторін про результати визначення вартості майна, передбачений ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», який перевищує на 17 днів. Вважала, що приватний виконавець також порушив терміни між прийняттям постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні (09 квітня 2019 року ) і висновком про вартість майна (22 квітня 2019 року). Зазначала, що повідомлення про результати визначення вартості майна виконавцем було направлено 10 травня 2019 року, а вже 14 травня 2019 року на сайті державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») було опубліковано повідомлення про продаж зазначеної земельної ділянки.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії приватного виконавця міста Києва Телявського А.М. по визначенню вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна у виконавчому провадженні №58813610.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що звіт про оцінку майна, складений ТОВ «Приватна експертна служба» 22 квітня 2019 року є таким, що відповідає визначеним державним стандартам та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва такими, що відповідають Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Чередник С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з вимогами чинного законодавства та практики Верховного Суду перед проведенням оцінки в межах виконавчого провадження, виконавець чи оцінювач повинні звернутися до боржника з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта для його оцінки. Вказує, що експертна оцінка нерухомого майна вважається проведеною з порушенням норм чинного законодавства, якщо суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, зокрема, його внутрішнього огляду, що могло вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною, що є підставою для визнання такої оцінки майна недійсною.

Вказує, що суд першої інстанції не дав оцінку долученому до матеріалів справи технічному паспорту будинку від 12 грудня 2019 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається що загальна площа вказаного вище будинку складає 381,3 кв.м, а не як вказано в документах про оцінку - 299,8 кв.м, що свідчить про те, що огляд та опис майна проводився формально, без доступу до об`єкта оцінки.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що приватний виконавець не звертався до боржника з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта для його об`єктивної оцінки, а з долучених до звіту фотографій будинку вбачається, що на територію домоволодіння чи в будинок приватний виконавець та оцінювач, не заходили.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. зазначає, що оцінювачем було здійснено огляд об`єкту оцінки відповідно до вимог чинного законодавства України, а саме, домоволодіння загальною площею 299,8 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією звіту про оцінку майна, а тому вважає твердження скаржника про те, що він не створив умов оцінювачу для доступу до майна з метою його огляду, не відповідає дійсності. Також вказує, що він 20 лютого 2019 року здійснив виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення опису та арешту належного боржнику майна, проте здійснити вказані виконавчі дії виявилося неможливим, оскільки доступ до такого майна не був наданий, хоча боржник був присутній, про що приватним виконавцем складено відповідний акт. Вказані обставини, на думку приватного виконавця, свідчать про те, що ним було вжито всі залежні від нього дії щодо безпосереднього доступу до майна, яке було об`єктом оцінки. Проте, боржник на власний розсуд та за власним бажанням такого доступу не надав, а тому вважає, що оцінка майна боржника проводилась незалежним суб`єктом оціночної діяльності на підставі вихідних даних, які були наявні у матеріалах виконавчого провадження, а саме, технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, зареєстрований у Київському бюро технічної інвентаризації за № 31894 від 28 вересня 2012 року, а також витягу з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зазначає, що долучений представником ОСОБА_1 технічний паспорт на будинок від 12 грудня 2019 року виготовлений вже після проведення експертної оцінки, а тому не може братися судом до уваги. Крім того, вказує, що зміни у загальній площі будинку по АДРЕСА_1 не були внесені до жодного із реєстрів. Звертає увагу суду, що домоволодіння по АДРЕСА_1 вже було передано стягувачу, а тому у даному випадку наявний спір про право, який має вирішуватись не шляхом оскарження рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця, а шляхом звернення до суду з позовом про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, що відповідає практиці Верховного Суду. Вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом № 1404-VIII.

Згідно зі ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1,6, ст.48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно зі ст.56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч.3 - 5 ст.57 Закону № 1404-VIII, у разі, якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У ч.3 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом № 1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу .

Частиною 6 ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Водночас згідно з пунктом 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу до оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна в будь-якому випадку передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом забезпечення доступу до нього.

Подібні за змістом висновки зробив Верховний Суд у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10 (провадження № 61-19310св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18 (провадження № 61-15879св20), від 19 травня 2021 року у справі № 523/17998/17 (провадження № 61-2406св19).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58813610 з примусового виконання виконавчого листа № 758/14320/14-ц, виданого 27 березня 2019 року Подільським районним судом міста Києва, згідно з яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-2900/840-0251 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 262 050,88 доларів США звернуто стягнення на житловий будинок, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27 грудня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення, який розташований на земельній ділянці, що є виділеною в натурі і межі якої визначені на місцевості та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0836 га, кадастровий номер :85:163:0004, цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 08 квітня 2008 року № 03-7-02695, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його продажу.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 19 квітня 2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження, а саме, доручено ТОВ «Приватна експертна служба» провести експертну оцінку вартості жилого будинку загальною площею 299,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

За результатами проведеної оцінки 22 квітня 2019 року оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» - ОСОБА_2. було складено висновок про вартість домоволодіння, відповідно до якого вартість об`єкта оцінки - жилого будинку загальною площею 299,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на дату оцінки становить 3 413 080 грн 00 коп. (а.с.18, 55-58).

Установлено, що оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» ОСОБА_2 в ході проведення оцінки вказаного вище домоволодіння було проведено попередній огляд об`єкта оцінки із використанням порівняльного підходу, який найбільш точно висловлює ринкову вартість оцінюваного майна. При цьому така оцінка майна боржника проводилась, у тому числі, на підставі вихідних даних, які були наявні у матеріалах виконавчого провадження, а саме, технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, зареєстрований у Київському бюро технічної інвентаризації за № 31894 від 28 вересня 2012 року, а також витягу з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Така форма і спосіб оцінки відповідає визначеним державним стандартам, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Закону № 1404-VIII.

Отже, установивши, що звіт про оцінку майна, складений ТОВ «Приватна експертна служба» 22 квітня 2019 року є таким, що відповідає визначеним державним стандартам та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва такими, що відповідають Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що оцінка домоволодіння здійснена оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» - ОСОБА_2 без попереднього огляду нерухомого майна, є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено та підтверджується змістом висновку від 22 квітня 2019 року, перед проведенням оцінки оцінювач ОСОБА_2 ознайомився з об`єктом оцінки, що підтверджується наявними у висновку фотографіями будинку, огорожі, гаражу, прибудинкової території, що зроблені із різних ракурсів та кутів (а.с.58).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, у тому числі, його внутрішнього огляду, то у даному випадку ця обставина не може бути підставою для висновку про незаконність дій приватного виконавця та оцінювача, при проведенні оцінки, оскільки ці доводи є маніпулятивними, виходячи із такого.

Як вбачається із матеріалів справи, 20 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1, з метою проведення опису та арешту належного боржнику майна. Проте приватному виконавцю здійснити вказані виконавчі дії виявилося неможливим, оскільки доступ до такого майна не був йому наданий, хоча боржник ОСОБА_1 була присутня, про що приватним виконавцем за участю представника стягувача було складено відповідний акт (а.с.222).

Така процесуальна поведінка боржника ОСОБА_1 свідчить про те, що саме вона не була заінтересована та чинила перешкоди у здійсненні виконавчих дій безпосередньо на території домоволодіння та в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Тому в даному випадку не проведення оцінювачем огляду внутрішньої території домоволодіння та інтер`єру будинку відбулося не з вини приватного виконавця та оцінювача, а тому ця обставина не може бути підставою для визнання неправомірними дій приватного виконавця по визначенню вартості майна відповідно до висновку про вартість нерухомого майна від 22 квітня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав оцінку долученому до матеріалів справи технічному паспорту будинку від 12 грудня 2019 року, відповідно до якого загальна площа будинку складає 381,3 кв.м, а не як вказано в документах про оцінку та передачу - 299,8 кв.м, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказаний технічний паспорт виготовлений 12 грудня 2019 року, тобто після проведення оцінки майна (22 квітня 2019 року), а тому дані цього технічного паспорту від 12 грудня 2019 року об`єктивно не могли братися до уваги приватним виконавцем та оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» - ОСОБА_2.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Крім того, колегія суддів враховує, що 19 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. було складено акт про передачу стягувачу АТ «Універсал Банк» житлового будинку загальною площею 299,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 3 413 080 грн 00 коп., урахунок погашення боргу ОСОБА_1 за виконавчим листом № 758/14320/14-ц (а.с.223).

Таким чином, предметом розгляду за скаргою ОСОБА_1 у даній справі були дії приватного виконавця, пов`язані з підготовкою до реалізації вказаного вище житлового будинку, який вже реалізовано шляхом передачі у власність стягувачу, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Тому до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав.

У даному випадку ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі стягувача і приватного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження №14-194цс18) та у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 6-1804цс16, від 27 жовтня 2021 року у справі №2121/2-1434/11, від 03 листопада 2021 року у справі №2-2117/2010, від 17 лютого 2021 року у справі №757/9754/13-ц.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чередника Сергія Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: