Номер провадження: 22-ц/813/2270/22
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 28 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкту до попереднього стану, -

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2016 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 про приведення об`єкту до попереднього стану. Обгрунтовуючи позов тим, що ОСОБА_3 самовільно без відповідних дозвільних документів зробила реконструкції балкону квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, шляхом збільшення (розширення) фактичних розмірів балкону, після чого Адміністрацією було ухвалено розпорядження про приведення балкону до попереднього стану, яке ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим, просили зобов`язати привести самочинно реконструйовану квартиру у відповідність до попереднього стану шляхом демонтажу самочинної добудови частини балкону, а у разі відмови - за власний рахунок (а.с.2-6).

28 серпня 2017 року заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкту до попереднього стану задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, шляхом демонтажу самочинної добудови до балкону, а у разі відмови, привести до попереднього стану примусово за рахунок ОСОБА_4 (а.с. 49).

25 вересня 2017 року представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради Клименко І.В. подав до Київського районного суду м. Одеси заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд ухвалити додаткове рішення по справі № 520/13816/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Київської районної адміністрації Одеської міської ради суми судового збору у розмірі 1378,00 грн (а.с.52).

24 жовтня 2017 року додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київської районної адміністрації Одеської міської ради судові витрати в розмірі 1378 грн (а.с.58).

19 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Главацький Ю.А. направив до Київського районного суду м. Одеси заяву про перегляд заочного рішення від 28 серпня 2017 року. В заяві просив суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.72-76).

19 листопада 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя заяву представника ОСОБА_1 адвоката Главацького Ю.А. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.96).

12 січня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Главацький Ю.А. подав через Київський районний суд м. Одеси апеляційну скаргу на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року. Із оскаржуваним рішенням апелянт не погоджується, вважає, що воно ухвалене судом з порушенням норм процесуального права та порушенням правил юрисдикції загальних судів. Апелянт вважає, що спірні правовідносини обумовлені реалізацією Київською районною адміністрацією Одеської міської ради, як суб`єктом владних повноважень, делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності та цей спір необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства з метою з`ясування та надання оцінки правомірності дій такого органу державної влади, адже, на думку апелянта, здійснення державного контролю означає обов`язковість прийнятих рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер і має публічно-правову природу таких правовідносин. Також, на думку апелянта, суд першої інстанції отримавши від київської районної адміністрації Одеської міської ради позов про приведення об`єкту до попереднього стану повинен був відмовити у відкритті провадження в зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Апелянт вважає, що прийняття судом першої інстанції оскарженого рішення у справі, що не належала до його компетенції, є порушенням приписів статей 186 та 225 ЦПК України та фактично порушує її право на розгляд справи судом, встановленим законом. Апелянт вказує, що ухвалу Київського районного суду м. Одеси про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення її представник отримав 31 грудня 2020 року. Апелянт просить суд поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року та скасувати його повністю з закриттям провадження у справі (а.с.100-106).

06.05.2022 Київська районна адміністрація Одеської міської ради подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначили, що спір, за вирішенням якого звертався до суду позивач не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин. Спір стосується речового права особи і правомірності здійснення нею правомочностей власника житлового приміщення. Отже спір виник із цивільних, житлових правовідносин і справа за правилами статті 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому позивач просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції (а.с. 161-165).

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення суд першої інстанції виходив з того, що факт проведення відповідачкою реконструкції та переобладнання балкону квартири шляхом збільшення його розмірів від тих, які встановлені технічною документацією, підтверджується матеріалами справи. Враховуючи відсутність у відповідача відповідної проектної документації та відповідних дозвільних документів на реконструкцію балкону квартири, які передбачені вимогами ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на підставі ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів місцевого самоврядування є обов`язковими для виконання всіма громадянами, які постійно проживають відповідній території.

Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 20.04.2016 року №297, в межах компетенції, відповідачку було зобов`язано привести самочинно реконструйовану квартиру до попереднього стану шляхом демонтажу самочинно добудованої частини балкону. Вказане розпорядження органу місцевого самоврядування відповідачкою виконано не було, у встановленому чинним законодавством порядку не оскаржувалось і є чинним. Тому, оскільки відповідачка не виконала розпорядження органу місцевого самоврядування, суд задовольнив позовні вимоги про демонтаж самовільно реконструйованого нею частину балкону за власний рахунок.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом розгляду даної справи є матеріально-правова вимога позивача Київської районної адміністрації Одеської міської ради, суб`єкта владних повноважень до ОСОБА_1 про приведення самочинно реконструйованої квартири у відповідність до попереднього стану шляхом демонтажу самочинної добудови частини балкону (а.с.2-6).

Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 20.04.2016 року №297, в межах компетенції, відповідачку було зобов`язано привести самочинно реконструйовану квартиру до попереднього стану шляхом демонтажу самочинно добудованої частини балкону (а.с. 7)

Відповідно до акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси від 23.08.2016 розпорядження Київської РА ОМР від 20.04.2016 № 297 не виконано (а.с. 9).

Відповідно до Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 4584-VI від 13.02.2014, на яке посилався позивач, Київська РА ОМР є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до п. 3.2.8 Положення до повноважень адміністрації належить здійснення контролю за недопущенням самовільного будівництва в Київському районі та у разі виявлення фактів самочинного будівництва, звернення до суду з відповідними позовами.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України у зазначеній редакції).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України(частина перша, пункт 5 частини другої статті 17 КАС України у вказаній редакції).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавчі органи міських рад - це органи, які відповідно до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) створюються міськими радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами (абзац одинадцятий статті 1 Закону № 280/97-ВР).

До відання виконавчих органів міських рад, зокрема, належать повноваження зі здійснення контролю за використанням житлового фонду (підпункт 5 пункту «б» статті 30 Закону № 280/97-ВР).

Вказані делеговані повноваження конкретизовані у Житловому кодексі Української РСР (далі - ЖК): згідно з пунктами 1 і 2 частини першої статті 15 і частиною першою статті 30 ЖК виконавчі органи міських рад у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду та керують житловим господарством. Такий контроль має завданням забезпечити додержання всіма суб`єктами, зокрема, правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані (стаття 29 ЖК).

За змістом пункту 12 частини першої статті 15 і статті 154 ЖК виконавчі комітети міських рад здійснюють контроль за утриманням будинків, що належать громадянам.

Будинок, в якому знаходиться реконструйована квартира АДРЕСА_1 не належить до комунального фонду, а спір, який виник між позивачем та відповідачем в даній справі не носить характер приватноправового спору, оскільки жодні майнові чи особисті немайнові права позивача діями відповідача не порушуються

Отже спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції в частині контролю за утриманням житлових будинків.

Повноваження зі здійснення контролю за використанням, схоронністю і станом благоустрою житлового фонду, а також за утриманням будинків і квартир, що належать громадянам, передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису. Тобто, публічні правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування. Так як відповідачка добровільно не виконала розпорядження та не усунула допущених порушень, позивач як суб`єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій з контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду будь-якої форми власності звернувся до суду з позовом про зобов`язання демонтувати самочинно розширену частину балкона.

Отже, спір треба розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вище вказана позиція узгоджується з постановою Великої палати Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 в справі № 464/104/16-ц.

Такі ж висновки ВП ВС щодо того, що спори за аналогічних правовідносин є публічно-правовими, і їх слід вирішувати за правилами адміністративного судочинства висловлювала в своїх постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11), від 15 травня 2018 року у справі № 520/10754/14-ц (пункт 64), від 30 травня 2018 року у справі № 464/5495/13-ц,від 13 березня 2019 року у справі № 461/12053/15-ц (пункт 43), від 2 квітня 2019 року у справі № 914/2584/17 (пункт 6.24), від 22 квітня 2019 року у справі № 1527/14472/12, від 20 листопада 2019 року у справі № 462/4783/16-ц (пункт 5.18), від 2 жовтня 2019 року у справі № 462/348/15-ц (пункт 45).

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 255 ЦПК Українисуд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч 4 цієї статті у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційний суд задовольняє частково апеляційну скаргу та на підставі ст. 377 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення та закриває провадження в справі. Одночасно апеляційний суд роз`яснює Київській районній адміністрації Одеської міської ради право на звернення до апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутися до із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 28 серпня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення об`єкту до попереднього стану - закрити.

Роз`яснити Київській районній адміністрації Одеської міської ради право на звернення протягом десяти днів з дня отримання постанови до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький