Постанова

Іменем України

16 серпня 2022 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7587/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 19 жовтня 2021 року

в складі судді Мальцева Д.О.

у цивільній справі №761/23448/20 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування»

про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» (далі - АТ «ПРОСТО-Страхування», Страховик) про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з вини ОСОБА_2 06.11.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої належний йому на праві власності автомобіль «АУДІ», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у АТ «ПРОСТО-Страхування».

Згідно страхового акту №141202 від 13.12.2019 відповідачем визначено та нараховано до виплати йому суму страхового відшкодування у розмірі 37 360,62 грн.

Зазначив, що у зв'язку з тим, що відповідачем не проводився огляд транспортного засобу, з метою визначення дійсного розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок пошкодження його автомобіля позивачем було запрошено незалежного експерта та проведено експертне дослідження, за результатами проведення якого встановлено, що матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу «АУДІ», державний номерний знак НОМЕР_1 складає 88 233 грн 01 коп.

В подальшому, відповідно до страхового акту за №141202 від 27.02.2020 відповідачем визначено та нараховано суму до виплати в розмірі 47 135,76 грн.

Позивач, посилаючись на те, що нарахована відповідачем сума страхового відшкодування є незаконною та несправедливою, просив стягнути з АТ «ПРОСТО-Страхування» страхове відшкодування в сумі 88 233 грн 01 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач, діючи через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не врахував, що оцінка завданої шкоди власнику автомобіля «АУДІ», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснена відповідачем з порушенням вимог законодавства, оскільки оцінювачем пошкоджений автомобіль не оглядався, а на огляд прибув лише страховий комісар страхової компанії; оцінювач ОСОБА_4 , який проводив оцінку не має кваліфікації експерта.

Зауважив, що ним з дотриманням вимог чинного законодавства було здійснено всі необхідні дії з визначення вартості завданого збитку, а саме запрошено незалежного експерта, який здійснив експертне дослідження щодо розміру завданих збитків. Даний висновок експертного дослідження від 19.12.2019, згідно якого сума завданого збитку становить 88 233,01 грн було, подано Страховику для врахування при прийнятті рішення про виплату страхового відшкодування.

Суд не врахував, що спочатку відповідачем було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 37 360,62 грн, а потім у розмірі 47 135,76 грн, та при цьому не надано копій звітів про нарахування таких сум. Звернув увагу, що обидві суми нараховані на підставі одного й того Звіту №141202 від 29.11.2019, проте на даний час відповідачем не здійснено йому виплати страхового відшкодування.

Зазначив, що судом залишено поза увагою його доводи та однобічно розглянуто справу.

За наведених обставин просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 листопада 2019 року на перетині вул. Ніколаєва та просп. Маяковського в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Porsche», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ssang Yong», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2019 у справі №754/16453/19 ОСОБА_2 , визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті ДТП належний позивачу автомобіль «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП ОСОБА_2 мала чинний страховий поліс № АМ/8905921, виданий АТ "ПРОСТО-Страхування», згідно якого ліміт відповідальності становив 100 000,00 грн, розмір франшизи 0,00 грн.

Згідно Звіту №141202 від 06.11.2019 (дата складання 29.11.2019), здійсненого Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 на замовлення АТ "ПРОСТО-Страхування", вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 90 126,50 грн; ринкова вартість автомобіля 66 587,96 грн, а тому вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 становить 66 587,96 грн (а.с. 39-49). З даного звіту також вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля АУДІ, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено станом на 06.11.2019.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що здійснена відповідачем оцінка розміру завданої шкоди є незаконною, оскільки оцінювач ОСОБА_4 не має кваліфікації експерта, а також відповідачем на огляд автомобіля направлено лише страхового комісара.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (в редакції на час проведення оцінки) суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

В частині 1 статті 6 цього ж Закону визначено, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Пунктом 1.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 (далі - Методика), вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки колісного транспортного засобу (КТЗ) у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ (пункт 4.3. Методики).

Системний аналіз наведених положень закону вказує на те, що суб`єкт підприємницької діяльності (СПД), який займається оціночною діяльністю, має право на проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, внаслідок його пошкодження в ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2019 року відповідачем направлено позивачу листа з інформацією щодо розміру страхового відшкодування та запропоновано ознайомитися у приміщенні Страховика з експертизою, яка стала підставою для визначення розміру страхового відшкодування. Особисто позивачем до позовної долучено копію Звіту №141202 від 06.11.2019, здійсненого на замовлення відповідача, разом з копією Свідоцтва №268 від 01.08.2018 про включення інформації про оцінювача ОСОБА_4 до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, копією кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ №131 від 02.07.2016 та копією Сертифікату №183/19 суб`єкта оціночної діяльності від 25.10.2019 (а.с. 74-75, 77).

З наведеного слідує, що оцінювач ОСОБА_4 , незважаючи на те, що не має кваліфікації експерта, на момент проведення оцінки у відповідності до вимог закону мав право на проведення оцінки із визначення завданого матеріального збитку власнику автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Посиланняскаржника про те, що на огляд пошкодженого транспортного засобу від АТ "ПРОСТО-Страхування" прибув лише страховий комісар, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки пунктом 34.2. статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Отже, направлення Страховиком для огляду пошкодженого автомобіля аварійного комісара відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність Звіту №141202 від 06.11.2019 не знайшли свого підтвердження.

07 листопада 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до АТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою. При цьому, ОСОБА_1 , зазначивши свої паспортні дані та ідентифікаційний код, в цьому ж повідомленні про настання ДТП, одночасно звернувся із заявою щодо здійснення виплати йому страхового відшкодування готівкою через касу АТ «Ощадбанк» (а.с. 107 та 107 на звороті).

Листом від 16 грудня 2019 року №04-3222 АТ "ПРОСТО-Страхування" на заяву ОСОБА_1 від 11.12.2019 щодо надання документів та розрахунку страхового відшкодування повідомило останнього про те, що згідно експертного висновку/калькуляції №141202 вартість відновлювального ремонту становить 90 126,00 грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля, яка становить 66 587,96 грн; утилізаційна вартість залишків транспортного засобу становить 29 227,34 грн. Тому розмір страхового відшкодування становить 37 360,62 грн (66 587,96-37360,62) (а.с. 8-9).

Також, у даному листі ОСОБА_1 було повідомлено про те, що страхове відшкодування у розмірі 37 360,62 грн буде перераховано на вказані у заяві реквізити у порядку, строки та способи визначені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З матеріалів справи вбачається, що позивач не погодився з розміром визначеного відповідачем страхового відшкодування та звернувся до ФОП ОСОБА_5 за новим експертним висновком.

Згідно Висновку №1894 експертного дослідження, складеного 19.12.2019, та здійсненого 17.12.2019 ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 , матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП становить 88 233,01 грн (а.с. 12-20).

Судом першої інстанції правомірно не взято до уваги Висновок №1894 експертного дослідження від 19.12.2019, долучений позивачем до позовної заяви, оскільки згідно положень ст. ст. 4, 12, 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пп. 62-67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» перевірка дотримання вимог нормативно-правових актів з оцінки майна під час проведення оцінки здійснюється шляхом рецензування звіту про оцінку майна.

Тобто, у разі незгоди страхувальника із розміром страхового відшкодування його оскарження можливе шляхом проведення рецензування звіту.

Крім того, відповідно до вимог п. 36.7. ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Матеріали справи не містять доказів, що Звіт №141202 від 06.11.2019, на підставі якого Страховиком визначено суму страхового відшкодування, оспорювався позивачем.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що Звіт №141202 від 06.11.2019 визнано недійсним у судовому порядку.

З наведеного слідує, що Звіт №141202 від 06.11.2019, на підставі якого Страховиком визначено суму страхового відшкодування у встановленому законом порядку, не спростовано позивачем. Відтак, Висновок №1894 від 19.12.2019, наданий позивачем на підтвердження позовних вимог не приймається до уваги, оскільки отримано не шляхом рецензування на підтвердження розміру завданої шкоди.

17 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "ПРОСТО-Страхування" із вимогою про перегляд розміру страхового відшкодування.

Листом від 27.02.2020 за вих. №04-618 АТ "ПРОСТО-Страхування" за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.02.2020 повідомило, що за результатами перегляду Звіту №141202 загальна утилізаційна вартість залишків транспортного засобу «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 19 452,20 грн, а тому розмір страхового відшкодування складає суму 47 135,76 грн (66 587,96-19452,20) (а.с. 10-11).

У даному листі також повідомлено ОСОБА_1 про те, що розмір страхового відшкодування визначено у розмірі 47 135,76 грн та було перераховано на реквізити, вказані у заяві про виплату страхового відшкодування.

Згідно Страхового акту №141202 від 27.02.2020, складеного АТ "ПРОСТО-Страхування", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 47 135,76 грн. У цьому Страховому акті зазначено, що виплату страхового відшкодування у сумі 47 135,76 грн здійснити ОСОБА_1 готівкою через касу відділення АТ "Ощадбанк" (а.с. 108).

Згідно Реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання від 28.02.2020 №RGMT-00 АТ "ПРОСТО-Страхування", сума переказу ОСОБА_1, становить 47 135,76 грн, а загальна сума переказів - 145 902,09 грн (а.с. 109).

Платіжним дорученням №1663 від 28.02.2022 підтверджується, що АТ "ПРОСТО-Страхування" на рахунок АТ "Державний ощадний банк України" здійснило перерахування коштів згідно Реєстру від 28.02.2020 в сумі 145 902,09 грн (а.с. 110).

З наведеного слідує, що АТ "ПРОСТО-Страхування" визначено суму страхового відшкодування у розмірі 47 135,76 грн та 28.02.2020 перераховано у спосіб, вказаний ОСОБА_1 для отримання готівкою через касу відділення АТ "Ощадбанк".

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 звертався до відділення АТ "Ощадбанк" для отримання через касу банку страхового відшкодування в сумі 47 135,76 грн, перерахованого АТ "ПРОСТО-Страхування", як і не містять доказів того, що ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування через касу АТ "Ощадбанк".

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що до цього часу відповідачем не здійснено йому виплату страхового відшкодування.

Більше того, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог не посилався на те, що йому не виплачено страхове відшкодування, а зазначав, що нараховане АТ "ПРОСТО-Страхування" страхове відшкодування у розмірі 47 135,76 грн є несправедливим та незаконним, тому з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 88 233,01 грн, згідно Висновку експерта №1894 від 19.12.2019.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що встановивши вищевказані обставини та застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а саме положення ст. 22, п. 30.1., п. 30.2. ст. 30, ст. 34-36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір страхового відшкодування в сумі 47 134,76 грн відповідачем визначено з дотриманням вимог діючого законодавства та належним чином виконано обов`язок щодо виплати такого відшкодування, а відтак і про відсутність правових підстав для задоволення позову та стягнення страхового відшкодування в сумі 88 233,01 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивачем надано належний доказ на підтвердження розміру страхового відшкодування в сумі 88 233,01 грн, яким на його думку є Висновок №1894 від 17.12.2019.

Як вже вказувалося вище, в матеріалах справи міститься два висновки про оцінку завданого ОСОБА_1 матеріального збитку, внаслідок пошкодження його автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , в ДТП, яка мала місце 06.11.2019, а саме Звіт №141202 від 06.11.2019, наданий відповідачем, та Висновок №1894 від 17.12.2019, наданий позивачем.

Обидва висновки містять відомості про ринкову вартість автомобіля та вартість відновлювального ремонту автомобіля. Також обидва звіти містять відомості про те, що відновлення (ремонт) транспортного засобу є економічно необґрунтованим.

Крім того, Звіт №141202 від 06.11.2019 містить відомості про утилізаційну (залишкову) вартість автомобіля, тоді як відомості про залишкову вартість автомобіля у Висновку №1894 від 17.12.2019 відсутні.

Пунктом 30.1. статті 30 Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до пункту 30.2. статті 30 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищений, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки Висновок №1894 від 17.12.2019, поданий позивачем, містить відомості про недоцільність ремонту автомобіля та поряд з цим не містить відомостей про залишкову вартість транспортного засобу, у зв`язку з чим неможливо встановити розмір завданої шкоди, як то визначено статтею 30 Закону, колегія суддів вважає, що такий висновок не доводить розміру завданого позивачу матеріального збитку в сумі 88 233,01 грн.

Більше того, як вбачається зі змісту Висновку №1894 від 17.12.2019 останній здійснено станом на 17.12.2019, тоді як ДТП мала місце 06.11.2019. А Звіт про оцінку №141202 від 06.11.2019, який судом покладено в основу рішення, здійснено станом на дату ДТП - 06.11.2019.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про доведеність належними доказами страхового відшкодування в розмірі 88 233,01 грн не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем не надано копій звітів про нарахування страхового відшкодування спочатку в розмірі 37 360,62 грн, а потім в розмірі 47 135,76 грн, не заслуговують на увагу судової колегії та не є підставою для скасування рішення суду, оскільки такі докази було долучено особисто позивачем до позовної заяви.

Також, не є підставою для скасування рішення суду і посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач спочатку визначив суму страхового відшкодування в сумі 37 360,62 грн, а потім в розмірі 47 135,76 грн, оскільки обставини визначення суми страхового відшкодування спочатку в одній сумі, а потім в іншій сумі, наведено в мотивувальній частині цієї постанови, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться належні докази.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, викладені у апеляційній скарзі доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції не підтвердилися під час перегляду справи апеляційним судом.

Фактично доводи апеляційної скарги за своїм змістом є доводами позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд не взяв до уваги всі доводи, наведені позивачем, та однобічно розглянув справу, оскільки як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то суд і змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 просив понесені ним судові витрати стягнути з відповідача.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції без змін, то й відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Водночас, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для покладення на ОСОБА_1 судових витрат, понесених АТ "ПРОСТО-Страхування" на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Відповідно до ч. 2 цієї статті, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат становить 5 000,00 грн.

30 червня 2022 року АТ "ПРОСТО-Страхування" звернулося до апеляційного суду із заявою, в якій зазначило, що відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції АТ "ПРОСТО-Страхування" АТ "ПРОСТО-Страхування" до заяви долучено Ордер про надання правничої (правової) допомоги від 30.05.2022 на підставі Договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020, за яким адвокат Синюк С.Л. здійснює представництво АТ "ПРОСТО-Страхування" у Київському апеляційному суді; Акт виконаних робіт від 30.06.2022 (невід`ємна частина Договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2020), з якого вбачається, що витрати АТ "ПРОСТО-Страхування" на правничу допомогу у справі №761/23448/20 за позовом ОСОБА_1 становлять 5 000,00 грн; рахунок-фактуру №3 від 01.06.2022 та платіжне доручення №6582 від 01.06.2022 про здійснення оплати послуг з надання правничої допомоги (а.с. 173-176).

Докази на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач подав в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2022 до суду надійшли письмові пояснення адвоката ОСОБА_1 - Пучко В.Д. на відзив відповідача (а.с. 167-170). У цих поясненнях відсутні заперечення щодо заявленого відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, до заяви про понесення витрат на правничу допомогу відповідачем подано докази направлення ОСОБА_1 копії такої заяви разом із документами на підтвердження понесених витрат, а саме копію конверта (а.с. 177), на якому міститься трек-номер (поштовий ідентифікатор): 132, за результатами пошуку якого на офіційному сайті Укрпошта отримано інформацію, що поштове відправлення вручено 01.07.2022.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "ПРОСТО-Страхування" судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ПРОСТО-Страхування" (; юридична адреса: м. Київ, вул. Герцена, 10) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п'ять тисяч) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець