справа № 165/2126/22
провадження №2-з/165/2/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17 серпня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення в суд,-

встановив:

16 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову до його пред`явлення до суду, в якій просить накласти арешт та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_2 рухоме майно, згідно з переліком у доданій до заяви таблиці, що належить на праві власності ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та знаходиться за адресою: вул. Шахтарська, 42, в м. Нововолинськ Волинської області.

На обґрунтування заяви зазначає, що 15 серпня 2022 року між ФОП ОСОБА_3 та позивачем був укладений договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 110483,35 грн.

15 серпня 2022 року між ТОВ «Укрзахід СТІМЕКС» та заявником був укладений договір відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 288346,83 грн. Вказує, що загальна сума вимог, без урахування збитків, інфляційних та 3% річних, що має позивач до відповідача на день подання заяви складає 398830,18.

Наголошує, що відповідно до державного реєстру ЄДРПОУ ДП «Шахта №1 «Нововолинська» знаходиться на стадії припинення своєї діяльності. Також зазначає, що майно шахти в подальшому, згідно з Проектом ліквідації ДП «Шахта №1 «Нововолинська» , затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 17.08.2015, буде знищено після передачі ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація».

Зазначає, що вартість майна, яке знаходиться на балансі підприємства, і на яке заявник просить накласти арешт становить 217513,05 грн., що є меншою ціни майбутнього позову.

Також посилається на той факт, що починаючи з 2017 року, порушені кримінальні провадження відносно осіб, причетних до скоєння злочинів стосовно розкрадання майна підприємства. На думку заявника, це свідчить про неможливість боржника гарантувати факт збереження зазначеного у заяві майна до вирішення спору по суті.

Для недопущення розкрадання майна за таких обставин, просить заяву про забезпечення позову задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з того, що заявником на підтвердження своєї заяви, не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Зокрема, заявник у поданій заяві, як на підставу звернення, стверджує про існування ризику знищення майна підприємства боржника, посилаючись при цьому на проект ліквідації ДП «Шахта №1 «Нововолинська», затверджений Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 17.08.2015, копія якого відсутня у додатках до заяви.

Долучена до матеріалів справи копію наказу від 17.08.2015 №532 «Про заходи з підготовки до ліквідації ДП «Шахта №1 «Нововолинська» не підтверджує існування на даний час такого ризику і не може буде взята до уваги як доказ при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки не містить необхідних реквізитів документа, зокрема підпису посадової особи, що його видала.

На підтвердження перебування на балансі ДП «Шахта №1 «Нововолинська» майна, на яке заявник просить накласти арешт, до заяви додано лише ксерокопію передавального акту прийому-передачі основних засобів станом на 01.06.2022, який не засвідчений підписами особи, що передає майно, зокрема в.о. директора ДП «Шахта №1 Нововолинська» Рудця В.І., та особи, яка приймає основні засоби, а саме голови ліквідаційної комісії.

У вказаному передавальному акті наявна інформація про первинну та залишкову вартість майна, серед переліку якого є майно залишковою балансовою вартістю 0,00 грн. і на таке майно заявник просить накласти арешт з метою забезпечення майбутніх позовних вимог майнового характеру.

Твердження заявника про існування ризику знищення чи розкрадання майна боржника, а відтак виникнення труднощів під час виконання рішення суду, на думку суду, є надуманими, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Окрім цього слід звернути увагу, що до заяви долучені фотокопії документів, які не читаються і суд позбавлений можливості взяти їх до уваги при вирішенні заяви.

Заявник просить накласти арешт на майно підприємства та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_2 , не вказуючи при цьому статусу вказаної особи у справі і не надаючи документів, що підтверджують повноваження, якими він наділений.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснень Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вимог заявника щодо підставності забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що вимога про забезпечення позову до задоволення не підлягає у зв`язку з її необгрунтованістю та відсутністю вищезазначених критеріїв.

Керуючись ст.149, ст.150, ст.151 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення до суду, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук