Єдиний унікальний номер 725/959/22
Номер провадження 2/725/125/22
08.08.2022 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Федіної А.В.,
за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки ставить під сумнів розмір заборгованості та вважає, що така сума боргу не підтверджена належними доказами, а тому розмір вказаної у виконавчому написі заборгованості не може вважатись безспірним. Крім того, вказаний виконавчий напис був вчинений на договорі, який не був нотаріально посвідченим.
Слід зазначити, що , 21.02.2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій остання окрім визнання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню також просила зобов`язати відповідача ТзОВ «Бізнес позика» повернути ОСОБА_1 грошові кошти, які були відраховані з її рахунків на виконання оскаржуваного виконавчого напису.
Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.03.2022 року вказану позовну заяву залишено без руху в порядку передбаченому ч. 11 ст. 187 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, які вказані у зазначеній ухвалі.
Так, 15.04.2022 року на адресу суду надійшла позовна заява в новій редакції відповідно до якої позивач залишила актуальними первісні позовні вимоги, а тому ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.04.2022 року продовжено судовий розгляд даної цивільної справи.
Відповідач, на вказану позовну заяву відзиву не подав, натомість направив клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.
На виконання ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Бригіда В.О. направлено на адресу суду копії документів на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис.
В судове засідання позивач не з`явилась, в її інтересах діяв представник, який звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, при цьому не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Також з клопотанням про розгляд справи без його участі звернувся приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано відзиву.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Вказаний виконавчий напис був пред`явлений стягувачем до виконання та приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. відкрито виконавче провадження ВП №669920578.
Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15.02.2022 року в порядку забезпечення позову зупинено стягнення за вказаним виконавчим написом.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Згідно вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові №6-887цс17 від 05.07.2017 року, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.
Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
У відповідності до правової позиції Верховного суду України, яка міститься у постанові від 20.05.2015 року №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
З системного аналізу положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» в сукупності з вище наведеними правовими позиціями Верховного суду України щодо їх застосування в контексті спірних правовідносин про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання, вбачається, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172 є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а позивач у тексті позовної заяви ставить під сумнів розмір заборгованості, вказуючи на повне виконання нею взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також з огляду на неодноразову зміну кредитора у зобов`язані, суд приходить до висновку, що сума боргу на яку звернено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису не може вважатись безспірною.
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Так, в тексті позовної заяви позивач звертала увагу на те, що вона була позбавлена можливості подати свої заперечення проти наявності заборгованості, а також не визнавала суму боргу, яка вказана в оскаржуваному виконавчому написі, що свідчить про наявність спору між стягувачем і боржником спору про розмір боргу.
Як вбачається з матеріалів справи оскаржуваний виконавчий напис був виданий за кредитним договором №216390-КС-001 від 23.01.2021 року, укладеного між позивачем та відповідачем.
Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.
З матеріалів справи вбачається, що договір за яким було стягнуто заборгованість оскаржуваним виконавчим написом і який був наданий нотаріусу для вчинення такого виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально.
Наведені обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідачем направлено до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката з посиланням на те, що позовна заява, уточнена позовна заява та заява про забезпечення позову не готувались адвокатом Гермаковським О.І., а вказаний адвокат був залучений позивачем 19.04.2022 року після подання усіх заяв по суті у даній справі. Щодо заявленого представником відповідача розрахунку вважав його безпідставним, оскільки три консультації адвоката у справі в якій вже поданні всі заяви по суті є безпідставними, вступ у справу та подання заяви не є юридичними послугами, складання заяви про збільшення позовних вимог по суті є заявою про стягнення судових витрат та позовні вимоги на підставі вказаної заяви не збільшувались, оскільки відповідач не подавав будь-які докази представнику позивача не було підстав для ознайомлення з матеріалами справи, а також представник позивача не приймав участі в трьох судових засіданнях у даній справі.
Оскільки судова практика у даних спорах вже сформована, дана категорія справ не є складною, а тому з урахуванням вище наведеного, вважає, що розмір витрат на правову допомогу не є співрозмірним зі складністю справи, суттєво завищеним та необґрунтованим.
Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданим представником позивача актом виконаних робіт, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві та позовна заява у первісній редакції подана адвокатом Осудар О.П., відомості про те, що уточнений позов готувався адвокатом Гермаковським О.І. в матеріалах справи відсутні, подана останнім заява про збільшення позовних вимог фактично є заявою про розподіл судових витрат, а тому суд приходить до висновку, що вартість консультації адвоката Гермаковського О.І. слід зменшити з 1500 грн. до 500 грн. Відомості про ознайомлення адвоката з матеріалами справи в суді відсутні, проте з урахуванням необхідності адвокату ознайомитись з обставинами даного спору, суд вважає обґрунтованим розмір такої послуги в сумі 500 грн. замість 1000 грн. Вступ у справу не є юридичною послугою, а тому дана вартість в розмірі 1000 грн. в розрахунок витрат на правову допомогу. Факт фізичного подання заяви про збільшення позовних вимог через канцелярію суду не входить до окремої оплати, оскільки така дія охоплюється складання відповідної заяви, а тому вартість даної послуги також виключається судом із загального розрахунку. З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, а саме подання адвокатом заяви про проведення підготовчого судового засідання без його участі, а також про розгляд справи без його участі та згода на ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку, що вартість наданих послуг участі адвоката в судовому засіданні слід зменшити з 3500 грн. до 2000 грн.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн.
На підставі вище викладеного та керуючись 87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18, 257, 261, 1050 ЦК України, Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ідентифікаційний код 41084239) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір за звернення до суду з позовною заявою в розмірі 992,40 грн. та із заявою про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ідентифікаційний код 41084239) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн. (три тис. п`ятсот грн.)
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України або в той самий строк безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна