Ухвала

16 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 144/1282/20

провадження № 61-7731ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 липня 2022 року у справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року виконуючий обов`язки керівника Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0177, площею 3,3225 га, припинивши за ОСОБА_1 право власності на зазначену земельну ділянку.

Теплицький районний суд Вінницької області рішенням від 05 травня 2022 року позов задовольнив. Визнав недійсним, видане 01 грудня 2016 року та зареєстроване в реєстрі за № 2375 державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким посвідчено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 . Скасував державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0177 площею 3,3225 га, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 18299260 від 26 грудня 2016 року, припинивши за ОСОБА_1 право власності на зазначену земельну ділянку. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Вінницький апеляційний суд постановою від 13 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року - без змін.

ОСОБА_1 09 серпня 2022 року подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 липня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на: пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, не відповідають висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 та постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 542/345/19, від 04 травня 2022 року у справі № 752/11266/20, від 14 березня 2018 року у справі № 464/5089/15, від 15 січня 2020 року у справі № 200/19766/16 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04 лютого 2016 року у справі № 816/3798/14; частину третю статті 411 ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій висновку, викладеного в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04 лютого 2016 року у справі № 816/3798/14, не заслуговують на увагу, оскільки висновок, на який посилається скаржник, не є висновком Верховного Суду у розумінні статті 263 ЦПК України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Тому посилання на ухвалу Вищого адміністративного суду України не може бути підставою касаційного оскарження судових рішень.

Також, відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Отже, ОСОБА_1 необхідно обґрунтувати підстави касаційного оскарження у цій частині, зокрема послатися на конкретний пункт (пункти) частини третьої статті 411 ЦПК України.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Для усунення вказаного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надати до суду нову редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу (и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень, обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Разом із цим, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у вересні 2020 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 102,00 грн, підпункти 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у справі), отже судовий збір за подання касаційної скарги за дві немайнові вимоги в даному випадку становить 8 408,00 грн (2 102,00 грн х 2 х 200 %).

Згідно з квитанції від 08 серпня 2022 року № 61 ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 363,20 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 5 044,80 грн (8 408,00 грн - 3 363,20 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 5 044,80 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 липня 2022 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев