НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 серпня 2022 рокуСправа № 322/326/22

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Котова О.С.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та піклування - Євмен Т.Р.,

розглянув у підготовчому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
третя особа:Виконавчий комітет Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування,
про:розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

05 липня 2022 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

- розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Донецьк, Донецької області, Україна, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Донецьк, Донецької області, Україна, зареєстрований 26 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, (зроблено відповідний актовий запис № 165, Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 );

- визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2010. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Спір щодо поділу майна між сторонами відсутній, шлюб розривається вперше.

Фактично шлюбні відносини припинено з початку березня 2022 року, з того часу сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства.

Шлюбні відносини фактично припинено через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги, різних поглядів на подружнє життя. Протягом останнього часу між сторонами постійно виникали сварки, що негативно впливало на моральний стан позивача та дітей.

За переконанням позивача, подальший сенс у підтримці сімейних відносин відсутній, а відтак надання строку на примирення є недоцільним та суперечить її інтересам.

Місця проживання дітей позивач просила визначити з урахуванням особистої прихильності дітей до кожного з батьків.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 110, 112, 161 СК України, позивач просила задовольнити її вимоги та підтримала їх у підготовчому засіданні.

Ухвалою судді від 15.07.2022, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, встановлено для відповідача строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у підготовчому засіданні 15.08.2022 надав суду письмову заяву про визнання позову.

Представник органу опіки та піклування у підготовчому засіданні надала суду висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору та зазначила про відсутність у Виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області заперечень проти задоволення позову в частині визначення місця проживання дітей.

У підготовчому засіданні 15.08.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

26 червня 2010 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 26 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 165, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.06.2010.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.09.2007.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.02.2018.

Згідно з висновком органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 27.07.2022 (далі - Висновок), визнано за доцільне: визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням його думки, разом з батьком ОСОБА_2 ; визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Висновком також встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.07.2022, складеного працівниками Служби у справах дітей - батько ОСОБА_2 проживає разом із сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , це двоповерховий квартирний будинок з усіма зручностями площею 60 кв.м, з газо- та водопостачанням і складається з 2-х кімнат. Для виховання, навчання та розвитку хлопчика створено такі умови: є окрема кімната, письмовий стіл, шафа для одягу, комп`ютер, шкільне приладдя, в достатній кількості сезонного одягу та взуття. Зроблено косметичний ремонт, чисто, охайно. За адресою АДРЕСА_2 проживає мати ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3 . Умови проживання сім`ї - задовільні. За актом обстеження умови проживання дитини належні, дівчина має окрему мебльовану відповідно до потреб кімнату, в якій облаштовано місце для сну, занять та відпочинку; забезпечена одягом, взуттям, іншими необхідними речами, в т.ч. іграшками, книгами; помешкання та територія навколо нього безпечні для дитини; в наявності продукти харчування в достатній кількості; демонструє емоційний контакт та довірливі стосунки з мамою, обіймає її, посміхається, відкрито говорить про свої бажання, не виявляє ознак страху, тривожності чи пригніченості. При спілкуванні з працівниками Служби ОСОБА_3 поводила себе вільно, легко включалась в спільну активну діяльність - розмовляла, грала в ігри; дівчина виглядає радісною та позитивно налаштованою. Загрози життю та здоров`ю дитини не виявлено.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред`явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено.

Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі.

Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Стосовно вимоги про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Виходячи з наведеного, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про визначення місця проживання ОСОБА_3 .

Стосовно вимоги про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з Висновком ОСОБА_4 висловив свою думку щодо проживання з батьком.

За змістом ст. 13 СК України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

За визначенням ст. 1 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), для цілей цієї Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Частиною другою статті 18 Закону № 2402-ІІІ визначено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

З системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства випливає, що суд може визначити місце проживання дитини, що досягла 14 років, виключно за її вибором. Водночас суд підкреслює, що визначення місця проживання дитини, яка досягла 14 років, спрямоване лише на гарантування її прав, передбачених Конвенцією та Законом № 2402-ІІІ, до досягнення повноліття, проте не обмежує її у подальшому вільному виборі місця проживання.

Виходячи з наведеного, враховуючи висновок органу опіки та піклування, прийнятий з урахуванням думки ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про визначення місця проживання ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отжепозов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 05.07.2022 року № 19, якою підтверджується сплата нею судового збору в розмірі 1984,80 грн., отже половина цієї суми (992,40 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а решта підлягає поверненню позивачу у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 26 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 165.

3. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

4. Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_2 .

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

6. Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, відповідно до квитанції від 05 липня 2022 року № 19 (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи) на номер рахунку (IBAN): UA0008499, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37941997, а саме: 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

7. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2022 року.

Суддя С.С. Гасанбеков