Єдиний унікальний номер № 225/7480/21
Провадження № 2/225/227/2022
Дзержинський міський суд Донецької області
04 серпня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі
головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,
за участю секретаря Панасенко Г.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Плахотнюк Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
Представник позивача - адвокат Плахотнюк С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Донецької міської ради про визнання права власності на 30/100 частки домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літ. «Б-1»,»В-1», ганку - літ. «в1», прибудови - літ. «в», «в2», сараїв - літ. «Д», «Е», «П», «Т», «Ф», літньої кухні - літ. «К», погребу - «Р», вбиральні - «С», «Н», гараж - літ. «У», душ - літ. «Х», «М», огородження - №1-5, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк Донецької області.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Право власності на майно, яке було заповідано позивачу, виникло у ОСОБА_2 (прізвище змінено з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 у зв`язку з укладенням шлюбу) на підставі договору дарування від 28.09.1960, який був зареєстрований в БТІ м. Сталіно 16.11.1960. На підставі вказаного договору спадкодавець набула право власності на 30/100 домоволодіння, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час володіння вказаним нерухомим майном, відбулися зміни щодо нумерації будинку з 29 на 75, та було перейменовано АДРЕСА_4 на АДРЕСА_4.
Крім того,спадкодавець знесла житловий будинок літ. «А» та на його місці збудувала житловий будинок «В-1», з прибудовами «в», «в2», сараями «Т», «Ф», гараж «У».
Зазначений об`єкт нерухомості на підставі акту державної приймальної комісії щодо прийняття завершених будівництвом об`єктів індивідуальної забудови в експлуатацію житлового будинку «В-1», з прибудовами «в», «в2», сараями «Т», «Ф», гараж «У» та рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Донецьку ради від 13.12.2006 №572/9 «Про затвердження Акту державної приймальної комісії про прийняття завершених будівництвом об`єктів індивідуальної забудови», яким був затверджений вказаний акт та вирішено врахувати площу володіння літ. «В-1» з прибудовами «в», «в2» наступним чином: загальну площу - 66,80 кв.м., житлову - 31,5 кв.м.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2014 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Передерій Н.О. позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 30/100 вказаного житлового будинку після померлої ОСОБА_2 відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які встановлюють право власності на вищевказаний будинок.
Відсутність правовстановлюючих документів на зазначене майно позбавляє позивача можливості оформити спадкові права.
Провадження у справі відкрито 06.12.2021.
Ухвалою від 17.03.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі позивача та його участі, позовні вимоги просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть, видана відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 869.
Відповідно до копії договору дарування від 28.09.1960, ОСОБА_2 (прізвище до укладення шлюбу з ОСОБА_5 12.10.1958 - ОСОБА_2 ) отримала в дар 30/100 житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний договір був зареєстрований в БТІ м. Сталіно 16.11.1960.
Під час володіння вказаним нерухомим майном, відбулися зміни щодо нумерації будинку з 29 на 75, та було перейменовано АДРЕСА_4 на АДРЕСА_4, що підтверджуються архівною довідкою Державного архіву Донецької області від 28.03.2014, БТІ м. Донецька від 11.03.2014.
Крім того, спадкодавець за життя знесла житловий будинок літ. «А» та на його місці збудувала житловий будинок «В-1», з прибудовами «в», «в2», сараями «Т», «Ф», гараж «У».
Зазначений об`єкт нерухомості на підставі акту державної приймальної комісії щодо прийняття завершених будівництвом об`єктів індивідуальної забудови в експлуатацію житлового будинку «В-1», з прибудовами «в», «в2», сараями «Т», «Ф», гараж «У» та рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Донецьку ради від 13.12.2006 №572/9 «Про затвердження Акту державної приймальної комісії про прийняття завершених будівництвом об`єктів індивідуальної забудови», яким був затверджений вказаний акт та вирішено врахувати площу володіння літ. «В-1» з прибудовами «в», «в2» наступним чином: загальну площу - 66,80 кв.м., житлову - 31,5 кв.м.
ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після баби - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний заповіт був посвідчений 24.12.2002 державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотаріальної контори Васильєвою Н.М.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2014, приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Передерій Н.О. позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 30/100 вказаного житлового будинку після померлої ОСОБА_2 відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, які встановлюють право власності на вищевказаний будинок.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц.
До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.
За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.07.2019 року у справі №263/8226/16-ц.
Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
З дослідженого судом технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 28.12.2005, власником вказаного житла 30/100 зазначена ОСОБА_2 , вбачається, що на земельній ділянці за вказаною адресою розташовані житлові будинки літ. «Б-1»,»В-1», ганку - літ. «в1», прибудови - літ. «в», «в2», сараїв - літ. «Д», «Е», «П», «Т», «Ф», літньої кухні - літ. «К», погребу - «Р», вбиральні - «С», «Н», гараж - літ. «У», душ - літ. «Х», «М», огородження - №1-5. Згідно характеристики вказаного домоволодіння, житловий будинок під літ. «В-1» був збудований в 1969, прибудова «в2» - у 1988, гараж під літ «У» - в 1990.
Крім того, у технічному паспорті (План земельної ділянки) міститься відмітка, що житловий будинок під літ. «А» був знесений, а будівлі під літ. «В-1», прибудови - літ. «в», «в2», сараї «Т», «Ф», гараж «У» є самовільно збудованими.
Враховуючи, що житловий будинок спадкодавця разом із господарськими будівлями та спорудами був добудований до 1992 року, тобто до набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року), то воно не підлягало введенню в експлуатацію.
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Крім того, зазначений об`єкт нерухомості на підставі акту державної приймальної комісії щодо прийняття завершених будівництвом об`єктів індивідуальної забудови в експлуатацію житлового будинку «В-1», з прибудовами «в», «в2», сараями «Т», «Ф», гараж «У» та рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Донецьку ради від 13.12.2006 №572/9 «Про затвердження Акту державної приймальної комісії про прийняття завершених будівництвом об`єктів індивідуальної забудови», яким був затверджений вказаний акт та вирішено врахувати площу володіння літ. «В-1» з прибудовами «в», «в2» наступним чином: загальну площу - 66,80 кв.м., житлову - 31,5 кв.м.
Відповідно до п.29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ від 22.09.2004 №124, датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об`єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію.
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації (ч. 2 ст. 331 ЦК України).
Зважаючи на те, що на час завершення ОСОБА_2 будівництва нового житлового будинку замість старого по АДРЕСА_1 (до 05 серпня 1992 року), законодавством не вимагалося реєстрації права власності на це нерухоме майно, за наслідками проведеної технічної інвентаризації домоволодіння, встановлено, що за життя ОСОБА_2 знесла житловий будинок літ. А-1, та на його місці до 05 серпня 1992 року побудувала новий житловий будинок, прибудови до нього та інші споруди, які відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 10 липня 2001 року за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями), Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ від 22.09.2004 №124, не належать до самочинного будівництва, крім того, зазначений об`єкт нерухомості був прийнятий в експлуатацію, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на збудований нею об`єкт нерухомого майна.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що спірний будинок з надвірними забудовами, є предметом спадкування та спадкоємець обґрунтовано звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, іншого способу оформити право власності на вказане нерухоме майно чинним законодавством не передбачено.
Як з`ясовано, позивач є спадкоємцем за заповітом, але отримав письмову відмову у видачі свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на предмет спадкування.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, беручи до уваги відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадщину і здобуття, поряд з цим, підтвердження існування права власності спадкодавця на спірний житловий будинок, що становлять предмет даного спору - наявні матеріально-правові підстави для задоволення вимог про визнання права власності позивача на це спадкове майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 30/100 частки домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літ. «Б-1»,»В-1», ганку - літ. «в1», прибудови - літ. «в», «в2», сараїв - літ. «Д», «Е», «П», «Т», «Ф», літньої кухні - літ. «К», погребу - «Р», вбиральні - «С», «Н», гараж - літ. «У», душ - літ. «Х», «М», огородження - №1-5, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк Донецької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв