Справа № 190/1839/21
Провадження №2/190/62/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю секретаря Пронської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати автомобіль LEXUS RX 350, легковий загальний універсал-В, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 , білого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільним сумісним майном подружжя, а саме: її та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набутим за час шлюбу, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини зазначеного автомобіля та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 07.07.2017 року вона уклала шлюб з відповідачем; до цього вони 10 років спільно проживали без реєстрації шлюбу. Весь час до укладення шлюбу та після його реєстрації вони проживали в будинку АДРЕСА_1 . У вересні 2019 року вона разом з відповідачем за спільні кошти придбали автомобіль LEXUS RX 350, легковий загальний універсал-В, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 , білого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був розмитнений за їхні спільні кошти та 10.10.2019 року вперше поставлений на облік в Україні на відповідача. Ціна автомобіля LEXUS RX 350 на момент купівлі за кордоном була 42000 доларів США; крім того ними було сплачено ще приблизно 20000 доларів США під час розмитнення та першої реєстрації автомобіля в Україні. Отже, даний автомобіль вважає спільною сумісною власністю подружжя. Весь час вони разом використовували автомобіль, а наприкінці 2020 року вона випадково дізналася, що відповідач без її згоди та відома здійснив перереєстрацію автомобіля на свою рідну сестру ОСОБА_3 . Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2021 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач відмовляється вирішувати питання у добровільному порядку. Тому вона змушена звернутись з позовом до суду. Згідно звіту про оцінку автотранспорту від 22.11.2021 року, - вартість спірного автомобіля складає 916000 гривень, тобто вартість Ѕ його части складає 458000 грн., яку вона і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовчий розгляд. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Заяв по суті справи від сторін не надходило.

Сторони у судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи сповіщені належним чином.

Від представника позивача адвоката Залевської О.М. надійшло клопотання про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гулий А.В. в судове засідання вкотре не з`явились. Від адвоката Гулого А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з його зайнятістю в іншому процесі. При цьому, до клопотання долучено копію повістки про виклик його до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області на 14.00 годину 22 серпня 2022 року. Враховуючи те, що дана справа призначена до розгляду на 11.00 годину 22.08.2022 року, суд вважає що неявка представника відповідача до П`ятихатського районного суду відбулась за неповажних причин.

При цьому, протягом перебування справи в провадженні суду, розгляд по справі відкладався п`ять разів підряд в зв`язку з клопотаннями сторони відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд розцінює таку поведінку представника відповідача як зловживання правами та намагання затягнути розгляд справи.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.07.2017 року. Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. за № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст.60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

За таких обставин, для поділу спільного майна необхідно встановити його обсяг станом на дату розірвання шлюбу.

За час перебування позивача та відповідача у шлюбі, сторонами було придбано транспортний засіб - автомобіль LEXUS RX 350, легковий загальний універсал-В, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 , білого кольору, 2017 року випуску. Згідно звіту про оцінку автотранспорта від 22 листопада 2021 року, оціночна вартість транспортного засобу LEXUS RX 350 складає 916000 грн. 00 коп. (а.с. 43-44).

Так, право власності на вказане майно набуте сторонами під час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В силу ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З даної норми закону випливає, що сторони володіли вищезазначеним майном на праві власності в рівних частках.

Нормами ч. 1 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно правового висновку Верховного суду України у справі за № 6-54цс17 від 16.08.2017, згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Разом з тим відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2017 року № 11 роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року №17-рп/2012, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Як зазначено в п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб.

Таким чином, враховуючи, що транспортний засіб LEXUS RX 350 набуто сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства, тому майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення вартості Ѕ частини автомобіля є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду справи сторонами не заявлено інших позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом було здійснено сплату судового збору частково, в сумі 908 грн. і судом відстрочено позивачу сплату судового збору в повному розмірі до ухвалення рішення у справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 4580 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 70-73 СК України, ст.ст.317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, - задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль LEXUS RX 350, легковий загальний універсал-В, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 , білого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля LEXUS RX 350, легковий загальний універсал-В, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 , білого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 480000 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 4580 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 .

Третя особа ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складення повного судового рішення 22 серпня 2022 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева