Номер провадження: 22-ц/813/6118/22
Справа № 504/4248/15-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника АТ «УкрСиббанк» адвоката Демчука Олександра Васильовича на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року про призначення у справі експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

У вересні 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Куценко Яна Михайлівна звернулася до суду із заявою про призначення у справі судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року заяву представника позивача задоволено. Призначено у справі судову експертизу документів фінансово кредитних операцій. На вирішення експерта поставлено наступні питання:

1. Чи міститься в документах, наданих на дослідження, які надавались Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (зараз - ПАТ «УкрСиббанк») фізичній особі- позичальнику ОСОБА_3 для отримання кредитних коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року інформація відповідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент укладення Кредитного Договору?

1.1. Чи відповідає перелік документів, наданих на дослідження, які надавались Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (зараз - ПАТ «УкрСиббанк») фізичній особі-позичальнику ОСОБА_3 для отримання кредитних коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року внутрішніх банківських документів щодо кредитування фізичних осіб, які діяли на момент укладення договору?

1.2. Чи відповідає метод нарахування банком процентів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року вимогам діючого на момент укладення договору законодавства, зокрема але не виключно, Закону України «Про захист прав споживачів»?

1.3. Чи відповідає розмір щомісячного платежу (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), визначеного Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (зараз - ПАТ «УкрСиббанк») в Договору про надання споживчого кредиту, яка була визначена в Кредитному договорі у розмірі 10,3% річних?

1.4. Якою була реальна відсоткова ставка за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року на момент укладення такого договору та із врахуванням додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 0 від 05 лютого 2009?

1.5. Яка сукупна загальна (сукупна) вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, за умовами кредитного договору № 0 від 13 жовтня 2006 року, із врахуванням відомостей вказаних в довідці-розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0 станом на 27.01.2015?

1.6. Чи підтверджується наданими на дослідження документами ПАТ «УкрСиббанк» (раніше АКІБ «УкрСиббанк») видача ОСОБА_3 кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року у сумі 38 000 доларів США (тридцять вісім тисяч доларів США 00 центів)?

1.7. Чи підтверджується документально чи нормативно умови, періодичність і розмір договірного списання грошових коштів з рахунку (рахунків) відкритих на ім`я ОСОБА_3 для обслуговування споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року?

1.8. Чи відповідає нормативним вимогам та договору споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року документальне оформлення ПАТ «УкрСиббанк» (раніше АКІБ «УкрСиббанк»), банківських операцій з руху грошових коштів на рахунках, грошових коштів з рахунку (рахунків) відкритих у АКІБ «УкрСиббанк» на ім`я ОСОБА_3 відкритих для обслуговування споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року?

1.9. Чи обґрунтовано здійснювалось списання грошових коштів за Кредитним договором з рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_3 у АКІБ «УкрСиббанк» (зараз - ПАТ «УкрСиббанк») для обслуговування договору про надання споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року, в тому числі і на погашення суми кредиту, процентів, комісій, тощо?

1.10. Якою є дійсна заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.10.2006 року, що утворилась станом на 27.01.2015 року із врахуванням грошових коштів, вже сплачених в рахунок погашення кредитної заборгованості за цим договором?

Оплату витрат, пов`язаних із проведенням експертизи покладено на ОСОБА_4 .

Проведення експертизи доручено судовому експерту Марчук Ларисі Леонідівні (м. Одеса, вул. Велика Арнаутська 15, оф. 20/6).

Провадження у справі зупинено до закінчення судової експертизи документів фінансово кредитних операцій та повернення справи до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник АТ «УкрСиббанк» адвокат Демчук Олександр Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 09.08.2022 року на 15.00 годину, сторони до суду не з`явились, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.1-2 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Задовольняючи клопотання представника позивача про призначення у справі експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення обставин, які входять до предмета доказування, необхідні спеціальні знання, у сфері іншій ніж право, а тому проведення експертизи буде сприяти правильному вирішенню спору.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову є визнання поруки припиненою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовуються тим, що порука припинилася внаслідок пропуску кредитором шестимісячного строку з моменту настання строку виконання основного зобов`язання, а також внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди через збільшення відсоткової ставки вдвічі.

Так, в заяві про призначення експертизи, ОСОБА_1 зазначає, що відповідно розрахунку заборгованості, представленого Банком, останній нарахував позичальнику заборгованість по відсоткам за несплату чергового ануїтетного платежу в розмірі 20, 6%, що не відповідає умовам кредитного договору, який було погоджено поручителем.

Те саме стосується і пені. Із розрахунку заборгованості, як зазначає ОСОБА_1 вбачається, що банк здійснював нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, тоді як кредитним договором не передбачено нарахування пені саме за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом.

Зазначає, що сторони кредитного договору домовились, що у випадку порушення зобов`язання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено кредитним договором, банк може нарахувати підвищенні проценти в порядку, передбаченому п.8.1 кредитного договору, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 6,7%. Крім того, відповідно до п.1.3.1 кредитного договору сторони домовились, що процентна ставка встановлюється в розмірі 10,3 % річних. Таким чином, з урахуванням вимог п.8.1 процентна ставка може бути збільшена до 17%. (10,3% + 6,7% = 17%).

Проте, як зазначає заявник, із розрахунку вбачається, що при визначенні заборгованості по процентам за користування кредитом при порушенні позичальником зобов`язання у частині несплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу, банк застосував процентну ставку, що дорівнює 20, 6%.

Застосування процентної ставки до простроченої суми основного боргу в розмірі 20,6%, в той час коли кредитним договором передбачено максимальний розмір 17%, значно збільшило обсяг кредитного зобов`язання боржника та відповідальності поручителя. Така зміна відбулася без згоди поручителя, що свідчить про одностороннє збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Разом з тим, заявник зазначає, що у запереченнях на позов про визнання поруки припиненою, банк повідомив суд, що під час виготовлення розрахунків програмним забезпеченням SAP, в силу застосування некоректних вихідних даних, було допущено арифметичну помилку у розрахунку за деякий період, що фактично свідчить про те, що банк визнає факт збільшення відсоткової ставки, а відповідно і збільшення обсягу відповідальності поручителя без її згоди на зміну відсоткової ставки.

ОСОБА_1 вважає, що питання визначення збільшення обсягу відповідальності поручителя за кредитним договором після укладення додаткової угоди потребує спеціальних знань, що обумовлює призначення відповідної судової експертизи.

Колегія суддів виходить з такого.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Тобто, зміна зобов`язання відбувається шляхом укладення додаткової угоди у порядку, встановленому кредитним договором.

Питання припинення поруки регулюється ст..559 ЦК України.

Так, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель визнається таким, що надав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, які висловлені у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 757/4111/13 (провадження № 61-37688сво18) та підтверджено в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі № 675/1608/15-ц, провадження № 61-41641св18 (ЄДРСРУ № 88575199), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/6573/14-ц, провадження № 61-16217св19 (ЄДРСРУ № 88575128), № 521/15453/16-ц, провадження № 61-33534 св 18 (ЄДРСРУ № 88706778), від № 331/6788/13-ц, провадження № 61-37086св18 (ЄДРСРУ № 88815584) та ін.

Таким чином, для вирішення даного спору необхідно з`ясувати момент настання строку виконання основного зобов`язання та можливе збільшення обсягу відповідальності поручителя.

В матеріалах справи міститься кредитний договір та договір поруки з порядком та умовами погашення кредиту, зокрема нарахування процентної ставки та штрафних санкцій.

Також кредитним договором передбачено право Банку змінити (збільшити) розмір процентної ставки на підставах та у порядку передбаченому п. 10.2. Кредитного договору. Зокрема, Банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє Позичальника про встановлення нової процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки шляхом направлення відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, яка вказана у розділі 1 цього Договору або за іншою адресою, яку Позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси. Такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосуватися з дати, що буде вказана у Повідомленні Банку до Позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього Договору.

Тобто перевірці підлягає дотримання Банком порядку передбаченого кредитним договором щодо збільшення процентної ставки, первісно передбаченої кредитним договором або наявність укладеної між Банком та позичальником додаткової угоди, якою внесені зміни до кредитного договору, внаслідок яких встановлено неустойку (пеню) за прострочення кредиту, якої не було передбачено у первісній редакції кредитного договору і наявність або відсутність на це згоди поручителя.

В матеріалах справи міститься додаткова угода до договору поруки, яка містить в собі погоджені кредитором та поручителем розмір ануїтетного платежу, графік погашення кредиту та кінцевий термін виконання основного зобов`язання.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивачка, який на її думку не відповідає умовам кредитного договору та додаткових угод до нього в частині нарахування процентів та пені, з яким частково погодився банк, посилаючись на допущення в розрахунку арифметичної помилки, сам по собі не є достатнім доказом легітимної зміни Банком (на підставах та у порядку передбаченому кредитним договором) розміру договірної підвищеної процентної ставки до 20% і виникнення у позичальника, як сторони кредитного договору, зобов`язання сплачувати підвищену процентну ставку у розмірі 20%, яка зазначена у розрахунку заборгованості, як такої, що змінена в порядку передбаченому кредитним договором.

Встановленню підлягає відповідність підвищення процентної ставки, застосованої у розрахунку заборгованості 20% - підставам та порядку її збільшення, які передбачені кредитним договором та фактичність збільшення обсягу відповідальності поручителя у разі збільшення процентної ставки на підставах та в порядку передбаченому кредитним договором, а також наявність або відсутність на це відповідної згоди поручителя.

Аналогічній перевірці та оцінці підлягає легітимність розрахунку пені за прострочення кредиту і у разі легітимності такого розрахунку, укладення додаткової угоди про внесення змін до кредитного договору між кредитором та боржником, наявність або відсутність на це згоди поручителя.

Отже, безпідставне застосування у розрахунку Банку процентної ставки у більшому розмірі, ніж визначено умовами (без дотримання порядку встановленого кредитним договором) та пені за прострочення кредиту у разі якщо така не була передбачена кредитним договором і сторонами це не було погоджено у додатковій угоді (угодах) до кредитного договору, є підставою для прийняття судом відповідних висновків.

Проте саме для таких висновків не потрібні спеціальні знання, якими володіє експерт і не потрібні відповіді на питання, які поставив суд на вирішення експерта, оскільки предметом спору є визнання поруки припиненою, і виходячи з тих обставин, якими обґрунтовує ОСОБА_1 позов, висновок експерта не буде нести жодної доказової бази для вирішення даного позову.

Питання поставлені експерту входять до предмету доказування у спорах про стягнення кредитної заборгованості, і стосуються правильності нарахованої банком заборгованості (відсотків, пені, штрафів) і в контексті підстав та обгрутувань заявленого позову не стосується спору щодо визнання поруки припиненою.

Таким чином, оскільки питання, поставлені на вирішення експерта не входять в предмет доказування, ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до районного суду для продовження розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 26 постанови від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника АТ «УкрСиббанк» адвоката Демчука Олександра Васильовича задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 18.08.2022 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова