УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 359/5697/20

провадження № 61-6519ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання рішення про надання жилого приміщення і ордеру на зайняття жилого приміщення недійсними та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 , Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання рішення про надання жилого приміщення і ордеру на зайняття жилого приміщення недійсними та виселення.

На обґрунтування позову зазначала, що згідно з ордером № 1-2009, виданим на підставі спільного рішення адміністрації та цехкому Центральної науково-дослідної лабораторії якості води та ґрунтів від 18 березня 2009 року № 1, ОСОБА_2 вселилась у кімнату, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З 08 квітня

2009 року ОСОБА_2 була зареєстрована за вказаною адресою, як за місцем постійного проживання.

У період з 2017-2019 роки вона була відсутня за місцем своєї реєстрації та проживання у зв`язку з працевлаштуванням на роботу, пов`язану із виїздом за кордон. У березні 2020 року ОСОБА_2 , повернувшись до кімнати в гуртожитку, з`ясувала, що в її кімнаті проживає стороння особа. ОСОБА_2 неодноразово намагалась потрапити до кімнати, оскільки у ній залишились всі її особисті речі, меблі, побутова техніка. Проте, замок вхідних дверей до кімнати був замінений, тому потрапити до житла не вдалось.

При зверненні до Гірської сільської ради Бориспільського району їй було роз`яснено, що рішенням виконавчого комітету Гірської сільської ради кімнату, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надано ОСОБА_1 .

Посилаючись на вищезазначене, ОСОБА_2 просила визнати недійсним рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району від 16 липня 2019 року № 78 «Про надання житлової площі», яким

ОСОБА_1 надано однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним ордер від 23 липня 2019 року № 148 на право зайняття

ОСОБА_1 вказаного житлового приміщення, а також виселити

ОСОБА_1 із вказаної кімнати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 05 липня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 16 липня 2019 року № 78 «Про надання житлової площі», яким надано ОСОБА_1 на склад сім`ї одна особа однокімнатну квартиру, житловою площею 20,2 кв. м, загальною площею

30,90 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вирішено видати на підставі цього рішення ордер.

Визнано недійсним ордер від 23 липня 2019 року № 148, що виданий

ОСОБА_1 на право зайняття жилого приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кімнати.

Вирішено виселити ОСОБА_1 із вищезазначеного жилого приміщення кімнати.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

14 липня 2022 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 21 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 05 липня 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

У відповідності до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини перші статей 15, 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до приписів статті 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Згідно зі статтею 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року в справі № 6-83цс15 зроблено висновок, що ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише на вільну жилу площу за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Ордер, виданий на зайняте жиле приміщення, може бути визнаним недійсним лише у випадку, якщо особа, яка фактично проживає у приміщенні, зайняла його на законних підставах.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм матеріального права міститься й у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2017 року в справі № 6-2556цс16 з уточненням про те, що такий висновок підлягає застосуванню до правовідносин щодо надання ордерів на вселення в гуртожиток.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що виконавчий комітет Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області видав ОСОБА_1 ордер № 148 на право зайняття жилого приміщення, у якому на той час проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 , оспорюваним рішенням та виданим на підставі нього ордером

від 23 липня 2019 року № 148 порушено право позивача на житло, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16916/17.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 05 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання рішення про надання жилого приміщення і ордеру на зайняття жилого приміщення недійсними та виселення, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська