Житомирський апеляційний суд
Категорія 34 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №295/11357/16-ц за скаргою адвоката Перегуди Анатолія Павловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та державного виконавця Андрушівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_2 ,

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 22 квітня 2021 року, яка постановлена під головуванням судді Зосименко О.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 , через представника адвоката Перегуду Анатолія Павловича, звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців. Ураховуючи скаргу в новій редакції, просив: поновити строк на оскарження рішень, дій та бездіяльності державних виконавців у виконавчому провадженні №56460096; визнати протиправною та скасувати постанову гол. державного виконавця Корольовського відділу ДВС в місті Житомирі Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Васильківської Ольги Василівни про відкриття виконавчого провадження №56460096 від 23 травня 2018 року; визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Васильківської О.В. щодо не надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження №56460096 від 23 травня 2018 року; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС в місті Житомирі Васильківської О.В. про арешт майна боржника №56460096 від 24 травня 2018 року; визнати протиправним та скасувати доручення головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС в місті Житомирі Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Товкача Руслана Володимировича від 04 липня 2019 року, погодженого начальником відділу Сергієм Карплюком, про проведення державними виконавцями Андрушівського РВ ДВС опису та арешт будинку АДРЕСА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Андрушівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Солопія Павла Віталійовича від 22 серпня 2019 року про здійснення опису та арешту майна боржника; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС в місті Житомирі Товкача Р.В. від 18 вересня 2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Товкача Р.В. про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 15 вересня 2020 року; визнати протиправним та скасувати акт головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Товкача Р.В. про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 15 вересня 2020 року.

Скаргу обґрунтовував тим, що 29 листопада 2016 року Богунський районний суд м. Житомира ухвалив рішення у справі №295/11357/16 за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яким стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , зокрема, 171 799,18 грн. у відшкодування спричиненої майнової шкоди. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції було скасоване та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування спричиненої майнової шкоди кошти в сумі 195 994,19 грн. Постанова набрала законної сили з дня її прийняття, а тому Богунський районний суд м. Житомира 10 січня 2018 року видав виконавчий лист №295/11357/16 про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) на користь ОСОБА_3 (стягувача) у відшкодування спричиненої майнової шкоди кошти у сумі 195 994,19 грн. На виконання вищевказаного виконавчого листа постановою Корольовського відділу ДВС м.Житомир від 23 травня 2018 року відкрито виконавче провадження №56460096. Із оскаржуваними діями, рішеннями та бездіяльністю державних виконавців, які здійснювали виконавче провадження, не погоджується, оскільки вони не відповідають чинному законодавству, винесенні та проведенні з порушенням умов та порядку здійснення виконавчого провадження. Так, ОСОБА_1 , як боржника, в порушення частини першої ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження. Постанови про арешт майна боржника, про стягнення виконавчого збору, про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні боржнику не надсилалися. Опис та арешт майна боржника, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , здійснено без присутності власника майна. Окрім того, боржник у виконавчому провадженні №56460096 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та у разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Зазначає, що рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий лист, скасовано Верховним Судом, тому виконавчий лист №295/11357/16, виданий 10 січня 2018 року Богунським районним судом м. Житомира, не може вважатись дійсним та таким, що підлягає виконанню, всі рішення та дії у виконавчому провадженні підлягають скасуванню, а саме виконавче провадження №56460096 має бути закінчено на підставі п.5 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 22 квітня 2021 року вимоги скарги: визнати протиправним та скасувати доручення головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС в місті Житомирі Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Товкача Р.В. від 04 липня 2019 року, погодженого начальником відділу Сергієм Карплюком, про проведення державними виконавцями Андрушівського РВ ДВС опису та арешту будинку АДРЕСА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Андрушівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Солопія Павла Віталійовича від 22 серпня 2019 року про здійснення опису та арешту майна боржника; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС в місті Житомирі Товкача Р.В. від 18 серпня 2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Товкача Р.В. про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 15 вересня 2020 року; визнати протиправним та скасувати акт головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Товкача Р.В. про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу від 15 вересня 2020 року - залишені без розгляду. В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з ухвалою суду першої інстанції. Через представника адвоката Перегуду А.П. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення скарги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що боржник в порушення частини першої ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомлений про відкриття виконавчого провадження, оскільки у його матеріалах відсутнє письмове підтвердження про направлення ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням копії постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення. Опис та арешт будинку здійснено без присутності боржника, хоча відсутні докази направлення йому повідомлення про вчинення 22 серпня 2019 року відповідної виконавчої дії. Постанови про арешт майна боржника, про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, боржнику також не надсилалися. Крім того, виконавчий лист, виданий 10 січня 2018 року, не може вважатися дійсним та таким, що підлягає виконанню. Всі рішення та дії у виконавчому провадженні підлягають скасуванню, а саме виконавче провадження №56460096 має бути закінчено на підставі п.5 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з скасуванням постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року постанови апеляційного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року, на підставі якої видавався виконавчий документ. Доводи суду не містять мотивованої оцінки щодо вищевказаних аргументів, а тому не можуть вважатися такими, що прийнятті відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, оскільки не ґрунтуються на засадах верховенства права. Суд не звернув уваги на той факт, що державний виконавець передав стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом житловий будинок, але при цьому не з`ясував, чи не володіє боржник даним нерухомим майном спільно з іншими особами. За зобов`язаннями одного із подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку в праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Також в матеріалах виконавчого провадження наявні рішення та дії двох державних виконавців, але при цьому матеріали виконавчого провадження не містять постанов уповноваженої особи про утворення виконавчої групи або письмового доручення начальника органу ДВС чи керівника виконавчої групи про передачу виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого. За таких обставин, постанови винесені, а дії та бездіяльність вчиненні неуповноваженими особами. Скаржник звертає увагу й на ту обставину, що до відзиву на скаргу додані копії документів, які не засвідчені в установленому законом порядку. Також у матеріалах справи відсутні докази повідомлення боржника, стягувача та Адрушівського РВ ДВС про дату, час і місце розгляду скарги. При цьому заяв про розгляд скарги за відсутності цих учасників до суду не надходило. Натомість була проігнорована заява представника боржника про відкладення розгляду справи, до якої були додані докази зайнятості адвоката у двох інших судових засіданнях цього ж дня у м. Малині, чим порушено право на безпосередню участь боржника та його представника при розгляді справи. Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, залишивши окремі вимоги скарги без розгляду, оскільки відповідно до положень ст.451 ЦПК України за наслідками розгляду скарги суд постановляє ухвалу про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні.

У відзиві на апеляційну скаргу Корольовський відділ ДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зокрема зазначає, що державна виконавча служба діяла у межах повноважень і у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів. Державним виконавцем 23 травня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56460096. Також 24 травня 2018 року винесена постанова про арешт майна боржника. Копії обох постанов разом 25 травня 2018 року направлені рекомендованим поштовим відправленням за адресою проживання боржника: АДРЕСА_2 . У ході проведення виконавчих дій ОСОБА_1 особисто з`являвся до органу ДВС для отримання копій документів, які його цікавили, але жодних документів ним не було отримано, що направлялися поштою. ОСОБА_1 умисно не отримував поштову кореспонденцію від Корольовського відділу ДВС с. Житомир, щоб уникнути виконання зобов`язань на підставі судового рішення. На органи державної виконавчої служби покладається примусове виконання судових рішень.

Від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не находило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник боржника адвокат Перегуда А.П. апеляційну скаргу підтримав. Просить її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги в повному обсязі. Зокрема, пояснив, що оскільки касаційною інстанцією скасована постанова апеляційного суду, на підставі якої виданий виконавчий лист та який перебуває на виконанні, про стягнення 195 994,19 грн. та залишено в силі рішення суду першої інстанції, яким стягнуто 171 799,18 грн. у відшкодування майнової шкоди, то державна виконавча служба мала винести постанову про закінчення виконавче провадження №56460096 на підставі п.5 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, набуло чинності рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року, яким скасовано стягнення з боржника виконавчого збору.

Представник Корольовського відділу ДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на розгляд справи не з`явився. Корольовський відділ ДВС у м.Житомирі спрямував до суду клопотання про проведення судового засідання без участі його представника.

Інші учасники справи у судове засідання також не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи не скеровували. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 1 частини першої ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла у такій редакції за час виникнення спірних правовідносин, було унормовано, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом положень частини першої ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла у такій редакції за час виникнення спірних правовідносин, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 29 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 171 799,18 грн. завданої майнової шкоди, 800 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та 1 718 грн. судового збору.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року вищевказане рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалене нове про часткове задоволення позову, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 195 994,19 грн, а у задоволенні решти вимог відмовлено.

Богунським районним судом м.Житомира 10 січня 2018 року виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) на користь ОСОБА_3 (стягувача) майнової шкоди в сумі 195 994,19 грн. При цьому у графі «боржник» зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Стягувач ОСОБА_3 21 травня 2018 року звернувся до Корольовського відділу ДВС м.Житомира із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Постановою головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Васильківської О.В. від 23 травня 2018 року відкрито виконавче провадження №56460096 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди в сумі 195 994,19 грн.

24 травня 2018 року головний державний виконавець Корольовського відділу ДВС м.Житомира Васильківська О.В. винесла постанову про арешт майна боржника, якою наклала арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 215 593,61 грн.

Обидві копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення направлені державною виконавчою службою 25 травня 2018 року за адресою проживання боржника ОСОБА_1 , яка зазначена судом у виконавчому листі: АДРЕСА_2 , що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих на поштове відділення «Житомир-3» відправником Корольовським відділ ДВС м. Житомира, та квитанцією ПАТ «Укрпошта» від 25 травня 2018 року.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі про визнання протиправними та скасування постанов, яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року залишено без змін, а ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року у відкритті касаційного провадження відмовлено, не може мати для розгляду даної справи преюдиційного значення, оскільки правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов`язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними. Від правових висновків суду слід відрізняти судові рішення за перетворювальними позовами. Предметом спору в адміністративній справі була правомірність стягнення з боржника виконавчого збору, а не майнової шкоди.

Отже, доводи апеляційної скарги беззаперечно не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 23 травня 2018 року була надіслана Корольовським відділом ДВС м. Житомира 25 травня 2018 року боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення за його адресою, яка зазначена у виконавчому листі, а за таких обставин скаржник вважається повідомленим про початок примусового виконання судового рішення, що відповідає положенням чинної на час виникнення спірних правовідносин редакції ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». Запізненням направлення кореспонденції на один день права боржника суттєво не порушені. Факт порушення державним виконавцем порядку надсилання сторонам виконавчого провадження копії постанови про відкриття виконавчого провадження сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження, визнанні бездіяльності протиправною та скасуванні постанови про арешт майна боржника.

Корольовським відділом ДВС у місті Житомирі доручалося Андрушівському РВ ДВС провести опис та арешт будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Доручення 22 серпня 2019 року було виконано та постановою здійснено опис і арешт житлового будинку, який знаходиться за вищевказаною адресою.

Корольовським відділом ДВС у місті Житомирі 18 вересня 2019 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою ПП «КОЕКС» призначено та уповноважено на надання висновку про ринкову вартість нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 .

02 жовтня 2019 року начальником Корольовського відділу ДВС м. Житомира в порядку ст.ст.51,61 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень було підготовлено та направлено заявку на публікацію в ДП «СЕТАМ» арештованого нерухомого майна (форма реалізації електронні торги).

Згідно з повідомленням ДП«СЕТАМ» від 12 грудня 2019 року повторні (треті) електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме, житлового будинку АДРЕСА_1 , призначені на 23 грудня 2019 року не відбулися в системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ), згідно з протоколом від 11 грудня 2019 року №452098, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Відповідно до положень частини шостої ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою стягувачу направлено повідомлення з пропозицією залишити за собою в рахунок погашення боргу нереалізований на електронних торгах житловий будинок за ціною третіх електронних торгів, що становить 87 559,19 грн. На адресу відділу ДВС 20 серпня 2020 року надійшла заява ОСОБА_3 про бажання залишити за собою в рахунок погашення боргу нереалізований на електронних торгах житловий будинок за ціною третіх електронних торгів.

Головним державним виконавцем Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Товкачом Р.В. 15 вересня 2020 року винесено постанову про передачу житлового будинку стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт про передачу нерухомого майна стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу за ціною 87 559,19 грн. на виконання виконавчого листа №295/11357/16, виданого 10 січня 2018 року Богунським районним судом м. Житомира.

За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 462/518/18, виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати, чи не володіє боржник даним нерухомим майном спільно з іншими особами, після чого вирішувати питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

У постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі №757/9754/13-ц зроблено висновок, що «з огляду на приписи статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша ст.61 Закону №1404-VIII) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на електронних торгах. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за ст.ст.203, 215 ЦК України. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (ст.16 ЦК України). Зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_5 є дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника, що є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав. При цьому, ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі стягувача і приватного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №1421/5229/12-ц та у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року в справі №6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року в справі №6-1749цс15, від 16 листопада 2016 року в справі №6-1655цс16, від 14 червня 2017 року в справі №6-1804цс16. Указаного суди попередніх інстанцій до уваги не взяли та помилково розглянули по суті скаргу у вказаній частині вимог. Враховуючи, що вимоги скарги на дії приватного виконавця щодо видачі актів на предмети прилюдних торгів спрямоване на втрату чинності цих документів, якими оформляються результати прилюдних торгів, які є різновидом договору купівлі-продажу, мають вирішуватися в порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, скаргу в цій частині вимог належить залишити без розгляду».

Отже, зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 , поданою представником в його інтересах, є дії, бездіяльність та рішення державних виконавців, пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника, що є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав. При цьому, ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі стягувача і державних виконавців як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Приймаючи до уваги зазначене, а також той факт, що подання боржником скарги на рішення та дії державних виконавців не забезпечує йому відновлення порушених прав на нерухоме майно (житловий будинок), на яке звернено стягнення, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Ураховуючи, що вимоги скарги про скасування доручення про проведення опису та арешту житлового будинку, скасування постанови від 22 серпня 2019 року про опис та арешт майна, скасування постанови від 18 вересня 2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності, скасування постанови від 15 вересня 2020 року про передачу житлового будинку стягувачу в рахунок погашення боргу, скасування акта від 15 вересня 2020 року про передачу майна стягувачу мають вирішуватися в порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, суд першої інстанції обґрунтовано залишив перелічені вимоги без розгляду, а тому відсутня правова доцільність аналізу обґрунтованості решти доводів апеляційної скарги в цій частині.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що виконавче провадження має бути закінчено на підставі п.5 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із тим, що 16 травня 2018 року постановою Верховного Суду постанова апеляційного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року, на виконання якої видавався виконавчий лист, в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 195 994,19 грн. скасована, також не змінюють висновків суду першої інстанції.

Дійсно, постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року постанова апеляційного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди в сумі 195 994,19 грн скасована. Залишено в силі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2016 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди в сумі 171 799,18 грн.

Копією матеріалів виконавчого провадження підтверджується, що до листопада 2021 року матеріали виконавчого провадження не містили інформації про те, що Верховний Суд скасував постанову суду апеляційної інстанції. Сторони виконавчого провадження до ознайомлення представника боржника адвоката Перегуди А.П. з матеріалами виконавчого провадження (11 березня 2021 року) також не повідомляли державну виконавчу службу про постанову суду касаційної інстанції, а тому дії, вчинені державним виконавцем під час виконання виконавчого провадження, є правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, клопотання представника боржника від 17 лютого 2022 року про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», яке адресоване керівнику Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі, не впливає на законність ухвали суду першої інстанції, яка оскаржена в апеляційному порядку, оскільки обставина несвоєчасного сповіщення державної виконавчої служби про скасування судового рішення, на підставі якого виданий виконавчий лист, не спростована. Окрім того, підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнова шкода у сумі 171 799,18 грн, яка відшкодована частково в сумі 87 559,19 грн, тобто стягнута сума не перевищила суми боргу.

Відповідно до п.3 частини третьої ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення є розгляд справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язком), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У зв`язку з відкладенням розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання представник боржника - адвокат Перегуда А.К. повідомлений під розписку, що передбачено частиною шостою ст.128 ЦПК України (а.с.235 т.2).

Повідомлення представника учасника справи вважається повідомленням і цієї особи (випливає зі змісту частини п`ятої ст.130 ЦПК України).

Отже, обов`язкової підстави для скасування ухвали суду першої інстанції не встановлено.

Із огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та додаткового правового обґрунтування не потребують, оскільки ґрунтуються виключно на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому вона залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: