ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1446/22
провадження № 2/753/3768/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Проценко Я.Б.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 , в якій просив суд визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 117 кв.м., житлового площею 54,40 кв.м.

Позовна заява обґрунтована наступним. У 2006 році позивач познайомився із ОСОБА_4 . При одній із зустрічей останній запропонував позивачеві придбати у власність дві земельні ділянки площею по 5,0 га, на території Чабанівської сільської ради з фасадом до автодороги Одеса-Київ. Дана пропозиція позивача зацікавила, оскільки на той час він займався сільським господарством та рослинництвом, та для цього йому була необхідна земельна ділянка. Зі слів ОСОБА_4 , вартість вказаної земельної ділянки повинна складати приблизно 3 000 000 дол. США, до складу якої входили також всі необхідні погодження в державних установах України, відшкодування сільськогосподарських витрат та інші необхідні процедури. 10.11.2006 ОСОБА_1 , знаходячись біля банку «Укрексімбанк» по вул. Ковпака в м. Києві, передав особисто в руки ОСОБА_2 , який за словами ОСОБА_4 був пов`язаний з Мінагрополітикою та володів ситуацією, 450 000 дол. США в якості задатку, при цьому останній написав йому власноручно розписку про отримання даної суми. Зі слів ОСОБА_2 гроші він повинен буде витратити для складання по погодження всіх відповідних документів для виділення вказаних ділянок. При передачі коштів був присутній ОСОБА_4 . Позивач домовився з відповідачем, що земельні ділянки будуть оформлюватися на ТОВ «Просістем ЛТД» та ФГ «Недачін і К», до яких позивач мав безпосереднє відношення. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 при кожній зустрічі запевняли, що робота по оформленню документів проводиться. Обіцянки щодо оформлення ділянок тривали до початку 2008 року, ОСОБА_4 з ОСОБА_2 пояснювали, що змінюється багато керівників та не можливо остаточно оформити документи. ОСОБА_1 був впевнений, що ОСОБА_4 як працівник міліції не може його обдурити. В середині січня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до позивача, що їм необхідно ще 500 000 дол. США для подальшого оформлення ділянок. На запитання, куди були витрачені раніше надані кошти, йому повідомили, що на первинне оформлення документації на ділянки. При цьому вони повідомили, що необхідно ввести як власника на дані ділянки ще одну юридичну особу і що це буде ДП «Укрхарчресурс». Запевнили, що в подальшому вказане підприємство на позивача. 24.01.2008 позивач зустрівся з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 біля супермаркету «Сільпо» по вул. Драйзера, 8 в м. Києві, де особисто у присутності ОСОБА_4 передав відповідачеві грошову суму 500 000 дол. США. Про отримання коштів ОСОБА_2 написав розписку. ОСОБА_2 надав позивачеві документи як підтвердження витрат раніше отриманих від нього грошей, з який формально вбачалося, що ніби дійсно вказані земельні ділянки починають переоформлюватися на ДП «Укрхарчресурс». Позивач мав на той час довіру до останніх і був впевнений в справжності даних документів. З даного часу ОСОБА_2 почав телефонувати та приїжджати до позивача з великим проміжком часу. Деякий час говорив, що ніби то продовжують оформлюватися документи та все ніби добре. А через деякий час у телефонній розмові відповідач повідомив, що фактично ніяких робіт на оформлення землі не відбувалося, а кошти були отримані для використання на власні потреби. ОСОБА_2 пообіцяв повернути грошові кошти у розмірі 950 000 дол. США в найкоротший термін, однак до теперішнього часу кошти не повернув. Згодом відповідач зник, його телефони були вимкнені. Згодом ОСОБА_4 зізнався позивачеві, що за суму 50 000 дол. США, які були отримані ОСОБА_2 від позивача, він придбав і оформив на свою дружину автомобіль Мітсубісі Паджеро Спорт. Таким чином, відповідач ввів в оману позивача з приводу його спроможності оформити на нього земельні ділянки заволодів шляхом обману грошовими коштами позивача. З метою розшуку своїх коштів позивач поспілкувався із дружиною ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка повідомила, що їй невідоме місцезнаходження чоловіка. 23.01.2017 заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва було відмовлено ОСОБА_1 у стягненні боргу з ОСОБА_2 . Однак рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2017 рішення Дарницького районного суду м. Києва скасоване, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 838 056,80 грн. набутих без достатньої правової підстави. На виконанні у приватного виконавця Лисенко С.О. перебуває виконавче провадження № 56154036 з примусового виконання вказаного рішення. На сьогодні достовірно відомо з показань, наданих органам досудового розслідування та нотаріально оформленої заяви ОСОБА_4 , що квартира АДРЕСА_1 була придбана виключно на грошові кошти ОСОБА_1 і тільки формально оформлена на ОСОБА_2 . На сьогоднішній день між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існує штучно створений спір щодо вказаної квартири з метою оформлення права власності на неї на ОСОБА_3 . Саме тому позивач вважає, що за ним має бути визнано право власності на вказану квартиру, оскільки на її придбання відповідачем були витрачені належні позивачеві кошти.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 08.02.2022 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.07.2022 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач у судове засідання також не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, наданим йому правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався.

Третя особа також у судове засідання не прибула будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, письмових пояснень також до суду не подала.

Враховуючи встановлене, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 564-С/КІ від 28.03.2008, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 07.04.2008 (а.с. 10, 11).

Також установлено, що 02.08.2011 за заявою ОСОБА_1 з приводу незаконних дій ОСОБА_2 слідчим СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу за ознаками скоєння злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України.

22.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001649 внесено відомості про те, що у провадженні слідчого відділу Деснянського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ст.190 КК України

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2017 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2017 Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2017 скасувано та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог - стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 838 056,80 грн., набутих без достатньої правової підстави.

У вказаному рішенні встановлено, що належними доказами є доведеним факт передачі 10.11.2006 ОСОБА_2 ОСОБА_1 460 000 дол. США, а 26.01.2008 - 500 000 дол. США, що у загальній сумі складає 960 тис. дол. США.

З матеріалів справи вбачається, що вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Лисенка С.О.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Підсумовуючи вищевстановлене, суд вважає, що жодних належних доказів, які б свідчили про те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана саме за кошти, які належали позивачеві, матеріали справи не містять.

Відтак, оцінюючи подані докази щодо підтвердження факту придбання спірного майна за кошти ОСОБА_1 , з урахуванням наявного рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів, суд прийшов до переконання про те, що у позові необхідно відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені судові витрати позивачем необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 24.08.2022.