Справа № 570/1091/22
Номер провадження 2/570/696/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю: секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому (підготовчому) судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права на спадщину, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 27 травня 1964 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , її батьками. Однак шлюб між ними розірвано 20.06.2003 року. В період шлюбу батьками збудований житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки - ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тією ж адресою. На час смерті мами спадкоємцями за законом першої черги були позивачка та сестра ОСОБА_7 , які і прийняли спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , та частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тією ж адресою. Позивачка здійснювала догляд за батьком та поховала його. Звернулася до нотаріуса в межах шестимісячного строку. Приватним нотаріусом Усик С.І. 02 лютого 2022 року позивачці надано витяг Спадкового реєстру. З витягу вона дізналася про наявність заповіту ОСОБА_4 №177 від 19.11.2013 року, посвідченого у Білокриницькій сільській раді. Також приватним нотаріусом Усик С.І. було повідомлено про реєстрації спадкової справи № 32 від 23.11.2021 року після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Петрук Т.І. Позивачка звернулася усно до приватного нотаріуса Петрук Т.І., котра повідомила про наявність заповіту на ім`я відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , внуків спадкодавця. Також нотаріус відмовила у прийнятті заяви про прийняті спадщини, мотивуючи відмову наявністю заповіту. Позивачка зазначає, що має право на спадкування 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тією ж адресою. Інші особи-спадкоємці за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 не мають права на успадкування вказаної частки нерухомого майна. З огляду на наведене позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Судові витрати просить покласти на відповідачів.

В судове засідання позивачка не з`явилася. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує, просить задоволити, та просить справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позов визнає, просить справу розглядати без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позов визнає, просить справу розглядати без його участі.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, 27 травня 1964 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , батьками позивачки. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду від 20.06.2003 року. Вказані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копію якого приєднано до матеріалів справи.

Від шлюбу в подружжя народилося четверо дітей, в т. ч. - позивачка, ОСОБА_1 , та її сестра - ОСОБА_7 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В період шлюбу батьками збудований житловий будинок АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно було видане виконавчим комітетом Рівненської районної ради 20 лютого 1989 року на ім`я батька позивачки ОСОБА_4 .

Тобто, титульним власником вказаного житлового будинку є ОСОБА_4 . Вказана обставина стверджується довідкою Рівненського обласного БТІ №2113 від 11.05.2021 року, технічним паспортом на житловий будинок, листом про наявність технічної інвентаризації.

Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №223888, на ім`я ОСОБА_4 зареєстрована земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тією ж адресою - АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 22 КпШС України (котрий діяв на момент побудови житлового будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісно власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 60 СК України, котрий діє на цей час, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності із ст.ст.28, 29 КпШС України, СК України частки кожного з подружжя є рівними.

Відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 368 чинного Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 370 того ж Кодексу у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з вказаними нормами матеріального права ОСОБА_4 та ОСОБА_6 належить по 1/2 частині у вказаному нерухомому майні - житловому будинку та земельній ділянці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки - ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тією ж адресою.

На момент смерті мами спадкоємцями за законом першої черги були позивачка та її сестра ОСОБА_7 згідно приписів ст. 1261 ЦК України.

Позивачка з сестрою прийняли спадщину після смерті мами ОСОБА_6 .

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На час смерті мами з нею були зареєстровані за однією адресою позивачка та її сестра - ОСОБА_7 . Вказана обставина стверджується довідкою № 492/02-13/21, виданою Білокриницькою сільською радою Рівненського району Рівненської області 20.05.2021 року.

Стаття 1226 ЦК України передбачає положення про спадкування частки у праві спільної сумісної власності: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 1278 того ж Кодексу частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тією ж адресою.

Позивачка здійснювала догляд за батьком та поховала його. Вказана обставина стверджується довідкою № 219/02-13/22 від 6 квітня 2022 року Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Позивачка звернулася до нотаріуса в межах шестимісячного строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України.

Приватним нотаріусом Усик С.І. 02 лютого 2022 року позивачці надано витяг з Спадкового реєстру. З витягу позивачка дізналася про наявність заповіту ОСОБА_4 №177 від 19.11.2013 року, посвідченого у Білокриницькій сільській раді Рівненського району Рівненської області.

Також приватним нотаріусом Усик С.І. було повідомлено про реєстрацію спадкової справи № 32 від 23.11.2021 року після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Петрук Т.І.

Позивачка звернулася усно до приватного нотаріуса Петрук Т.І., котра повідомила про наявність заповіту на ім`я відповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , внуків спадкодавця. Копію заповіту приватний нотаріус відмовилася надати.

Також нотаріус відмовила позивачці у прийнятті заяви про прийняття спадщини, мотивуючи відмову наявністю заповіту.

А тому заяву про прийняття спадщини на її ім`я позивачка надіслала пошто.

Позивачка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , має право на спадкування 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,2500 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тією ж адресою.

Інші особи-спадкоємці за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , не мають права на успадкування вказаної частки нерухомого майна.

Нормами ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України передбачає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України визначено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

У відповідності до ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч.2 даної статті, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ч.3 вказаної статті, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Спадкування права на земельну ділянку регулюється ст. 1225 ЦК України, згідно якої визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно.

Згідно ч.2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Аналогічні положення визначені і ст.ст.86, 89 Земельного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ст.319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За таких обставин суд вважає, що розмір частки спадкоємця у спільній сумісній власності на зазначене майно становить по 1/4 частині.

Зважаючи на наявні матеріали справи суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги можуть бути задоволені, а тому позов підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 -142 ЦПК України. Оскільки позивачка просила про відстрочення сплати судового збору, дане клопотання було задоволено. То сплата судового збору покладається на відповідачів. Так, як відповідачі визнали позов, то судовий збір стягується в розмірі 50 % від загальної суми, яка підлягала сплаті.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права на спадщину - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину за законом - 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер 56 009 0058), цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Рівненського районного суду Рівненської області за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Рівненській області / Рівненський район / 22030101, Код отримувача (ЄДПРОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Номер рахунку(IBAN): UA0017295, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, судовий збір у сумі - 250 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Рівненського районного суду Рівненської області за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Рівненській області / Рівненський район / 22030101, Код отримувача (ЄДПРОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Номер рахунку(IBAN): UA0017295, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, судовий збір у сумі - 250 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка: АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 04.05.2011 року, мешканець: АДРЕСА_1 )

Суддя Красовський О.О.