РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 серпня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору про поділ майна придбаного як спільна сумісна власність подружжя від 30 жовтня 2019 року.

Він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано 03 грудня 2019 року.

Відповідачі перебували у родинних відносинах з ним, оскільки є родичами ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 - її братом.

Відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , проте не проживають у ній більше одного року, квартирою не цікавляться, витрати на комунальні послуги не сплачують.

Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом, оскільки не проживають в спірній квартирі без поважних причин та не приймають участі в її утриманні.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Суд за згодою сторони позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору про поділ майна придбаного як спільна сумісна власність подружжя від 30 жовтня 2019 року (а.с. 8, 9).

У спірній квартирі зареєстровані відповідачі, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 05 липня 2021 року (а.с. 12).

ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с. 10), який було розірвано 03 грудня 2019 року (а.с. 11).

З позову вбачається, що відповідачі з моменту розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не проживають у спірній квартирі більше одного року, квартирою не цікавляться, витрати на комунальні послуги не сплачують.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідачів у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази та покази свідків.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що він знає позивача з 90-х років, а з відповідачами не знайом та ніколи їх не бачив. Йому відомо, що з грудня 2019 року відповідачі не проживають у квартирі позивача. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 він допомагав позивачу у спірній квартирі, періодично до нього приходив. Інший осіб у квартирі немає. У квартирі позивача був приблизно п`ять разів у період з грудня 2019 року по жовтень 2020 року. Про наявність спорів щодо користування квартирою йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що він знає позивача з 90-х років, а з відповідачами не знайом. З 2019 року він періодично відвідував позивача у його квартирі, відповідачів або речей інших осіб там ніколи не бачив. Останній раз у квартирі позивача був декілька місяців тому. Про скандали з приводу користування квартирою він ніколи не чув.

У матеріалах справи містяться акти про не проживання особи у житловому приміщенні від 06 липня 2021 року та 25 червня 2020 року, з яких вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14-17).

З відповіді на адвокатський запит Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві від 08 липня 2021 року вбачається, що згідно відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» на спецлінію «102» заяви щодо неможливості користування житлом за адресою: АДРЕСА_2 не надходили (а.с. 37).

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 1816 гривень судового збору, по 908 гривень з кожного.

Керуючись ст. 405 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) 908 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) 908 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2022 року.

Суддя: