Справа № 174/408/22
п/с № 2/174/205/2022
УХВАЛА
про залишення заяви без руху
12 серпня 2022року м. Вільногірськ
Суддя Вільногірськогоміського суду Дніпропетровськоїобласті Ілюшик І.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, третя особа - Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро),-
ВСТАНОВИВ:
До Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, третя особа - Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро).
Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суддя дійшов висновку, що позовна подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме: позивачем не зазначено місце проживання чи перебування відповідача, його поштовий індекс; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України (територіальна підсудність) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, яке в свою чергу повинен вказати в позовній заяві позивач.
В подальшому згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи надсилається запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, та надається оцінка чи підсудна справа тому суду, до якого звернувся позивач.
На теперішній час слід підкреслити, що питання про підсудність справи Вільногірському міському суду Дніпропетровської області може бути вирішено судом тільки після отримання інформації про зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача або відсутність такої інформації.
Слід підкреслити, що згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позові має бути зазначено місце проживання або перебування відповідача, а не адреса його місця роботи. Зазначення в позовній заяві саме місця проживання відповідача є прямою вимогою закону. Суд враховує пояснення позивача про те, що місце реєстрації відповідача їй не відоме, однак вважає за необхідне зазначити наступне.
При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 5 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц (провадження № 61-2250св20).
Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк зоб`єктивних причин, учасниксправи повинен про цеписьмовоповідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Однак позивачем будь-яких інших доказів, окрім копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та копії свідоцтва про народження дитини до позову не долучено. Виходячи з цього, позивачу слід роз`яснити, що законодавством встановлений обов`язок подання позивачем доказів, копії яких мають бути засвідчені належним чином, письмової заяви про допит свідків. В подальшому подання доказів може бути значно ускладнено.
Так, згідно п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовийзбір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розмірупрожитковогомінімуму для працездатних осіб (992,40 грн.), який, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», станом на 01.01.2022 року становить 2481,00 гривня.
Водночас, позивач в позовній заяві просить звільнити її від судового збору із посиланням на те, що вона не працює, оскільки доглядає дитину до досягнення нею віку трьох років. Інших підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем у заяві не вказано.
При цьому заявила клопотання про призначення судової-генетичної експертизи, яку зобов`язується оплатити.
Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.
З аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Аналіз заяви про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказані позивачем обставини не можуть вважатися достатньою підставою для задоволення клопотання.
Суддя, перевіряючи правові підстави можливості звільнення від сплати судового збору, вважає, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість сплати судового збору у встановлених законодавством порядку та розмірі, будь-яких доказів на підтвердження незадовільного майнового стану (розміру реального доходу, наявності заробітної плати, прибутку, рухомого /нерухомого майна тощо), що могли слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору, також не надано.
Приймаючи до уваги зазначене, суддя не вбачає обґрунтованих та переконливих підстав для звільнення відсплати судового збору, тому заява задоволенню не підлягає.
За таких обставин, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та надати суду оригінал квитанції про оплату.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня отримання копії ухвали.
На підставівикладеного, керуючисьст.ст. 175,185 ЦПК України, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору -відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, третя особа - Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) - залишити без руху та надати позивачу строк десять днів для виправлення недоліків з дня вручення копії ухвали.
У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Ілюшик