печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Бусик О. Л.,

при секретарі судових засідань - Трубінській І.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Поляновського В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання видати оригінал трудової книжки, внесення запису до трудової книжки та стягнення вихідної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ «УДП») про зобов`язання видати оригінал трудової книжки, внесення запису до трудової книжки та стягнення вихідної допомоги, в якому просив зобов`язати ПрАТ «УДП» видати йому оригінал (дублікат) трудової книжки, внести запис до трудової книжки «звільнено з роботи відповідно до п. 5 частини першої статті 41 КЗпП України», зазначивши датою звільнення фактичний день видачі йому трудової книжки, стягнути з ПрАТ «УДП» на користь позивача вихідну допомогу в розмірі 618310,32 грн та середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум з дня звільнення до фактичного розрахунку, а в разі його непроведення - по день ухвалення рішення.

В обґрунтування позову позивач указував, що наказом від 28 квітня 2021 року № 68 «Щодо особового складу» було припинено повноваження позивача на посаді виконуючого обов`язків заступника правління ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», звільнивши його з роботи 30 квітня 2021 року відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Пунктом 3 цього наказу було передбачено виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а також компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 11 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року у кількості 5 календарних днів. Службі управління персоналом зазначено забезпечити видачу позивачу належно оформлену книжку відповідно до вимог законодавства України.

30 квітня 2021 року позивач подав заяву №1 про повний розрахунок в останній робочий день на ім`я виконувача обов`язки голови Правління ПрАТ «УДП», однак повного розрахунку з позивачем не було проведено.

Таким чином, оскільки звільнення позивача відбулось у квітня 2021 року, розрахунок середньомісячної заробітної плати проводиться за березень 2021 року (124369, 75 грн, 22 дні) та лютий 2021 року (81733,75 грн, 20 робочих днів), який становить 103051,20 грн.

Розмір середньоденної заробітної плати складає 4907,23 грн, середній заробіток за час затримки буде вирахувано (шляхом множення 4902,23 грн на кількість робочих днів) за період з дня звільнення (30 квітня 2021 року) по день фактичного розрахунку, а в разі його непроведення - по день ухвалення рішення.

На підставі наведеного позивач просив про задоволення позову.

У позовній заяві позивач просив про звільнення його від сплати судового збору.

Ухвалою судді від 30 вересня 2021 року у задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору - відмовлено. Позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

17 листопада 2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року відкрито провадження у справі для розгляду позову за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20 грудня 2021 року від позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі 757/37016/21-ц за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «УДП» про скасування наказу від 14 червня 2021 року 21л «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності виконувача обов`язки заступника голови Правління ОСОБА_1 », поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка розглядається в Печерському районному суді в м. Києві.

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року у задоволенні заяви позивача про зупинення провадження у справі - відмовлено.

15 лютого 2022 року від третьої особи надійшли пояснення, в яких указано про те, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та просить задовольнити позов.

05 травня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що 14 червня 2021 року 2021 року ОСОБА_1 був звільнений за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40, абз. 8 ч. 1 ст. 43-1, п. 2 ч. 1 ст. 147 КЗпП України) наказом 21л, про що був зроблений відповідний запис в його особовій картці.

Наказ був надісланий за його адресою реєстрації згідно з листом від 15 червня 2021 року СУП-293 з описом вкладення. Позивач його отримав 19 червня 2021 року.

Крім того, згідно із платіжним дорученням від 15 червня 2021 року ОСОБА_4 була виплачена компенсація за невикористану відпустку в сумі 18902,93 грн.

Таким чином, наказ про звільнення від 28 квітня 2021 року №68, на який посилається позивач у своїй заяві є підробленим, не значиться в журналі реєстрації наказів ПрАТ «УДП» по особовому складу. Так, під №68 в журналі реєстрації наказів по особовому складі зареєстрований зовсім інший наказ від 6 травня 2021 року про надання відпусток, що свідчить про підроблення позивачем наказу про його звільнення, на який він посилається у своїй позовні й заяві.

За заявою відповідача Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 25 травня 2021 року було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (службове підроблення) щодо підроблення наказів про звільнення №№66, 67, 68, 69 від 24 квітня 2021 року в.о. заступників Голови Правління ПрАТ УДП» ОСОБА_11, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України за підписом ОСОБА_3 .

Тому вказаний наказ №68 від 28 квітня 2021 року підлягає виключенню з числа доказів, а справу слід розглядати з підстав інших доказів.

Що стосується трудової книжки, то у грудні 2019 року позивач забрав її та не повернув, нехтуючи обов`язком роботодавця зберігати у себе трудові книжки співробітників та зловживаючи своїми посадовими обов`язками в.о. заступника голови Правління ПрАТ «УДП» щодо підлеглих зі Служби управління персоналом.

Ураховуючи наведене, будь-які розрахунки середньої заробітної плати для цієї справи недоречні, адже при звільненні за прогули виплата вихідної допомоги працівнику взагалі не передбачена.

Крім того, позивач пропустив позовну давність, оскільки поштовим повідомленням про вручення підтверджується, що 19 червня 2021 року позивач отримав поштою наказ від 14 червня 2021 року №21л про його звільнення разом із супровідним листом №СУП-293 від 15 червня 2021 року. Натомість позовна заява у цій справі направлена до суду поштою 30 липня 2021 року, тобто з пропуском процесуального строку, оскільки відповідно до ст. 233 КЗпП України у справах про звільнення працівник може звернутись із заявою до суду в місячний строк.

Крім того, позивач зловживає своїми правами, оскільки у даній справі та у справі №757/37016/21-ц, де він також просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за один і той же період - після 14 червня 2021 року.

Посилаючись на викладене представник відповідача просив про відмову у задоволенні позову.

02 червня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначалось про те, що наказом ПрАТ «УДП» від 30 квітня 2021 року був звільнений з посади в.о. голови Правління ПрАТ «УДП» ОСОБА_3., який повідомив позивача про те, що він теж звільнений згідно з наказом №68 від 28 квітня 2021 року. Обставини, за яких вказаний наказ випадково зник разом із заявою позивача про повний розрахунок на підприємстві та причини, за якими цей наказ не був виконаний працівниками підприємства позивачу невідомі.

Таким чином, твердження відповідача про наявність трудових відносин з позивачем після 30 квітня 2021 року є безпідставними, як і безпідставними є наказ про звільнення позивача за прогули у червня 2021 року.

17 червня 2021 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про те, що твердження позивача про припинення трудових відносин з відповідачем після 30 квітня 2021 року є безпідставними, оскільки позивач скористався грошовими коштами, що були йому перераховані у якості заробітної плати за травень 2021 року.

15 липня 2022 року позивач подав пояснення на заперечення відповідача про те, що позивач під час судового розгляду дотримується всіх вимог чинного законодавства та сподівається на справедливий та неупереджений розгляд справи.

28 липня 2022 року від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до прийняття та набрання законної сили рішення по суті кримінального провадження №0000480.

Ухвалою суду від 01 серпня 2022 року у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі до прийняття та набрання законної сили рішення по суті кримінального провадження №0000480 відмовлено.

У судовому засідання позивач позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Суд установив, що 11 грудня 2019 року згідно з наказом ПрАТ «УДП» від 10 грудня 2019 року №325 ОСОБА_1 прийнятий на посаду виконувача обов`язки заступника Голови Правління ПрАТ «УДП».

Звертаючись до суду з позовом, позивач указував на те, що наказом від 28 квітня 2021 року №68 його було звільнено із займаної посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Копія вказаного наказу в матеріалах справи відсутня.

Згідно з довідкою про доходи від 29 квітня 2021 року заробітна плата ОСОБА_1 за період з жовтня 2020 року до березня 2021 року становила 486103,43 грн.

Згідно з поясненнями, які надані третьою особою - ОСОБА_3 , він 28 квітня 2022 року, діючи в якості в.о. голови Правління ПрАТ «УДК» та маючи на це повне право припинив повноваження усіх своїх в.о. заступників голови Правління та позивача зокрема, а саме: згідно з наказом №68 від 28 квітня 2021 року було припинено повноваження ОСОБА_1 та позивач був звільнений з роботи з 30 квітня 2021 року. 29 квітня 2021 року він особисто знайомив позивача із указаним наказом.

Накази про припинення повноважень своїх заступників він направив на юридичну адресу відповідача, однак оригінали цих наказів з невідомих причин зникли.

Згідно зі службовою запискою від 17 травня 2021 року, складеної старшим інспектором Служби управління персоналом ПрАТ «УДК» Ж. Давидовою на ім`я начальника Служби управління персоналом ПрАТ «УДК» трудова книжка ОСОБА_6 була повернута йому за його проханням на початку грудня 2019 року.

24 травня 2021 року в.о. голови Правління ПрАТ «УДК» подав до начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Кучугурі О. заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України «Службове підроблення» та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У вказаній заяві було зазначено, що старший інспектор з кадрів ОСОБА_8 в телефонному режимі отримала від в.о. заступника голови Правління ПрАТ «УДК» ОСОБА_5. усне розпорядження про підготовку наказів про звільнення його та двох інших в.о. заступників, в тому числі ОСОБА_1 із займаних посад з 30 квітня 2021 року з датою наказів від 28 квітня 2021 року та направити їх в.о. голови Правління ПрАТ «УДК» ОСОБА_3., про що в журналі реєстрації наказів залишити вільними порядкові номери для наказів від 28 квітня 2021 року попереднім числом.

Згідно з наказом від 29 квітня 2021 року №14-ОС ОСОБА_3 було відсторонено від виконання повноважень з 29 квітня 2021 року до вирішення загальними зборами питання про припинення його повноважень за результатами перевірки фактів, викладених у листах.

Наказом ПрАТ «УДК» від 30 квітня 2021 року припинено повноваження ОСОБА_3 в.о. голови Правління ПрАТ «УДК», звільнено його з роботи 30 квітня 2021 року, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Листом від 25 травня 2021 року №4М-227 за підписом тимчасово в.о. голови Правління ПрАТ «УДК» ОСОБА_1 запропоновано надати до ПрАТ «УДК» трудову книжку для її зберігання згідно з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58 (далі - Інструкція).

Згідно із Журналом реєстрації наказів щодо особового складу з 02 січня 2018 року за 2021 рік під №68 значиться наказ від 06 травня 2021 року про надання ОСОБА_9 оплачуваної відпустки у кількості трьох календарних днів у зв`язку зі вступом до шлюбу з 12 травня 2021 року до 14 травня 2021 року та ОСОБА_10 відпустки без збереження заробітної плати згідно зі ст. 84 КЗпП України - 06 травня 2021 року.

Відповідно до розрахункового листа за травень 2021 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в сумі 70 000 грн, які були перераховані на картковий рахунок позивача, в АТ «Альфа Банк».

15 червня 2021 року ОСОБА_1 була перерахована заробітна плата в сумі 18902,93 грн.

В той же час, згідно із наказом від 14 червня 2021 року №21л ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника в.о. голови Правління ПрАТ «УДК» за прогули без поважних причин.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції, записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

За правилами пункту 4.2 Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Днем звільнення у такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦК України).

За змістом частин шостої - десятої статті 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Отже, тягар доведення законності невиплати заробітної плати чи вчинення або невчинення інших дій чи бездіяльності, які відповідно до закону вчинив чи мав вчинити або яких фактично припустився роботодавець під час трудових правовідносин з працівником-позивачем, покладається повною мірою на роботодавця.

В той же час, загальними доказами у будь-яких трудових спорах є трудовий договір, наказ про прийняття на роботу, трудова книжка працівника, наказ про звільнення. З огляду на предмет доказування у зазначеній справі, а саме про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати всіх сум, що належать при звільненні сторонам необхідно подати до суду докази про фактичний день звільнення працівника, а саме наказ про звільнення.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач не надав до суду наказ про його звільнення від 28 квітня 2021 року №68 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, що виключає можливість встановлення судом фактичного дня його звільнення в указану позивачем дату.

При цьому, за травень та червень 2021 року позивач отримував заробітну плату, що свідчить про продовження ним з відвідачем трудових відносин до червня 2021 року.

Суд також установив, що трудова книжка в порушення вимог чинного законодавства з грудня 2019 року знаходилась у позивача, що свідчить про відсутність підстав для висновку про порушення відповідачем строків видачі трудової книжки, а відтак і зобов`язання ПрАТ «УДК» внесення запису до трудової книжки «звільнено з роботи відповідно до п. 5 частини першої статті 41 КЗпП України, зазначивши датою звільнення фактичний день видачі йому трудової книжки є необґрунтованими.

У зв`язку з викладеним, відсутні й підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати належних йому сум з дня звільнення і по день фактичного розрахунку або по день ухвалення рішення, то вказані вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів факту його звільнення на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, як і не довів незаконну бездіяльність відповідача у невидачі йому трудової книжки.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 43, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 43, 47, 94, 116, 233 Кодексу Законів про працю України, ст.ст. 10, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 263, 265, 273, 280-282, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання видати оригінал трудової книжки, внесення запису до трудової книжки та стягнення вихідної допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 серпня 2022 року.

Суддя О. Л. Бусик