КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 754/173/22 Головуючий у суді першої інстанції: Гринчак О.І.
Номер провадження: 22-ц/824/6594/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О. П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Далстон Реал» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Далстон Реал», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В Деснянський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТОВ «ФК «Гефест», відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «Далстон Реал» (далі - ТОВ «Далстон Реал», відповідач) та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якій просив:

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Гефест» на квартиру АДРЕСА_1 з припиненням права власності ТОВ «ФК «Гефест» на квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладений 03 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Гефест» та ТОВ «Далстон Реал» посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. 03 грудня 2021 року під номером 607.

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62029396 від 03 грудня 2021 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., номер запису про право власності 45433651, з припиненням права власності «Далстон Реал» на квартиру АДРЕСА_1 .

Разом з позовною заявою, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності чи користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що предметом позову є оскарження проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала йому.

Позивач вважає, що правильним та допустимим способом забезпечення позову є накладення арешту на нерухоме майно, а саме на спірну квартиру, та накладення заборони вчиняти дії по передачі права користування квартирою, які забезпечать збалансованість інтересів сторін.

При цьому, за твердженням позивача, невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки ТОВ «ФК «Гефест» продано вказану квартиру ТОВ «Далстон Реал».

Також зазначив, що до квартири в будь-який час може з`явитися новий, на думку позивача, незаконний власник і виселити (вигнати) всіх з квартири. Очевидними є порушення законодавства відповідачами при продажу квартири. Квартира є однокімнатною і є єдиним житлом позивача та членів його сім`ї. У будь-який час можливий наступний перепродаж квартири. Наступний продаж квартири значно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборонено вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності чи користування квартирою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Далстон Реал» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року про забезпечення позову скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Далстон Реал» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 481 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Далстон Реал» посилалось на те, що заявником не доведено існування реальної загрози відчуження квартири, а висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Апелянт також зазначив, що суд першої інстанції застосував неспівмірний предмету позову захід забезпечення позову, оскільки позивачем не ставиться питання про витребування майна у відповідача.

Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу, учасники справи не скористалися.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Луценко В.П. проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, проте, їх неявка згідно з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року про забезпечення позову,в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Далстон Реал» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлюючи ухвалу про забезпечення позову у даній справі, Деснянський районний суд міста Києва своє рішення обґрунтовував тим, що предметом спору є скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, також враховуючи, що обраний вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборона вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності чи користування вказаною квартирою, які позивач просить застосувати, є співмірним із заявленими позовними вимогами, спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спору, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та не порушують права та інтереси відповідача, необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що відповідно до вимог статей 149, 150 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами справи.

За правилами ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому, ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

В рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» ЄСПЛ вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення від 31 липня 2003 року).

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Верховний Суд зауважив, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Також, Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Судом встановлено, що у вересні 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит в АKІБ «Укрсиббанк» шляхом укладення кредитного договору, відповідно до якого банк надав позивачу кредитні кошти у розмірі 65 000,00 доларів США строком до 27 вересня 2017 року зі сплатою 11,5% за користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та дружиною позивача ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

Крім того, в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,20 кв. м., жилою площею 18.20 кв.м.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року у справі № 754/21599/13-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 106,04 доларів США.

У 2019 році до суду звернулось ТОВ «ФК «Гефест» із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні. Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у справі № 754/21599/13-ц заяву ТОВ «ФК «Гефест» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено у виконавчих провадженнях щодо виконання виконавчих листів № 2-240/15, виданих 07 жовтня 2015 року Деснянським районним судом міста Києва, ВП № 50348399, де боржником є ОСОБА_1 та ВП № 50348203, де боржником є ОСОБА_2 сторону стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на

З матеріалів справи також вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 45433651, за ТОВ «Далстон Реал».

Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади міста Києва, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Отже, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами справи існує спір щодо дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на майно за № 45433651 від 03 грудня 2021 року, за яким, ТОВ «Далстон Реал» набуло право власності на зазначену квартиру.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права відповідача або інших осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на даний час існує реальна загроза, що предмет іпотеки, яким було забезпечене виконання кредитного зобов`язання може бути повторно відчужений, а також існує обгрунтоване припущення, що позивача та членів його сім`ї можуть виселити з квартири, що в свою чергу в подальшому істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Так як предметом спору у даній справі є скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та враховуючи, що обрані види забезпечення позову, а саме накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборона вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності чи користування вказаною квартирою, які позивач просить застосувати, є співмірним із заявленими позовними вимогами, спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спору.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та не порушують права та інтереси відповідачів у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком Деснянського районного суду міста Києва про те, що можливість подальшого вчинення реєстраційних дій щодо квартиру АДРЕСА_1 може істотно ускладнити або ж унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З урахуванням норм процесуального законодавства, роз`яснень Верховного Суду, виходячи з оцінки доводів позивача про вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності таких вимог та доказів, наданих в їх обґрунтування, суд першої інстанції дійшов аргументованого висновку щодо необхідності їх задоволення.

Будь-яких вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки Деснянського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так як доводи апеляційної скарги ТОВ «Далстон Реал» не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд залишає ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Далстон Реал» залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар