_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7076/22
Провадження № 2/947/1974/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Хлопко В.Ф.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», треті особи: Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК), Державна служба морського та річкового транспорту України, про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

14 березня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ від 27.01.2022 № 31/к «Про звільнення ОСОБА_2 ». Поновити ОСОБА_2 , на посаді менеджера з якості сектору з якості казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба». Стягнути з казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140-А, ) на користь ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дати поновлення на роботі. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді менеджера з якості сектору з якості казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та виплати середнього заробітку за один місяць (з 27.01.2022 по 27.02.2022). Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування свого позову посилається на те, з 06.06.2016 року він працював у казеному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаді менеджера з якості сектору з якості.

Вказує, що 31.01.2022 року за поштовим повідомленням він отримав копію наказу КП «МПРС» від 27.01.2022 року № 31/єк «Про звільнення ОСОБА_2 » відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул).

Позивач вважає, що його звільнення згідно наказу КП «МПРС» від 27.01.2022 року № 31/к «Про звільнення ОСОБА_2 » є незаконним, оскільки його не було належним чином та у належний спосіб поновлено на роботі та рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року не було виконаним, крім того, не будучи поновленим на роботі, відповідач не мав підстав для його звільнення. Звільнення відбулось з порушенням ст. 149 КЗпП України без надання пояснень під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Позивач вказує, що його звільнення відбулось також в порушення порядку звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілок органів підприємства. Крім того, звільнення на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України, як захід застосування дисциплінарного стягнення, відбулось за відсутності вини позивача, що виключає таку відповідальність.

Також позивач вважає його звільнення, як захід негативного впливу у зв`язку з повідомленням ним про можливі факти корупційних правопорушень, а наказ про звільнення підписаний особою, яка не має на те повноважень.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15 березня 2022 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

12 квітня 2022 року заступник Голови Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» - ОСОБА_3 надав до суду письмові пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

25 квітня 2022 року представник відповідача Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» - Хлопко Володимир Федорович надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

04 траня 2022 року позивач ОСОБА_2 надав до суду віповідь на відзив, в якій підтримав свої вимоги та просив задовольнити в повному обсязі.

13 липня 2022 року від представника третьої особи Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) керівника Департаменту запобігання конфлікту інтересів ОСОБА_4 надійшли пояснення по справі, в яких він просить задовольнити позовну заяву ОСОБА_2 у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» - Хлопко Володимир Федорович у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність та посилаючись на постанову Одеського апеляційного суду від 16.08.2022 року, якою було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року про поновлення на роботі ОСОБА_2 .

Треті особи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, від представника Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) надійшла заява про розгляд справи без участі представника, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 06.06.2016 року був прийнятий на роботу до КП «МПРС» на посаду менеджера з якості відповідно до Наказу від 04.05.2016 року № 3-к.

З 27.03.2018 року позивач ОСОБА_2 був переведений на посаду менеджера з якості сектору з якості відповідно до Наказу від 27.03.2018 року № 204-к.

Відповідно до наказу від 21.04.2020 року № 230-к ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади у зв`язку з скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається з трудової книжки позивача, запис № 37 є недійсним, ОСОБА_2 поновлений на попередній роботі, відповідно до наказу від 06.11.2020 року № 707-п.

06.01.2021 року позивач був звільнений із займаної посади у зв`язку з скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно з Наказаом від 06.01.2021 року № 3-к.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Поновлено ОСОБА_2 на посаді зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасовано Наказ Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 року № 230-к про звільнення ОСОБА_2 з посади менеджера якості сектора з якості КП «МПРС». Поновлено ОСОБА_2 на посаді менеджера якості сектора з якості КП «МПРС». Стягнуто з КП «МПРС» на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21.04.2020 року по 20.10.2020 року включно у загальному розмірі 45855,30 копійок.

Вказаним рішенням суду допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді менеджера якості сектора з якості КП «МПРС» та стягнення з КП «МПРС» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 7642,55 грн.

В подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 25.11.2021 року рішення Київського районного суду м. Одеси було змінено в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнуто з КП «МПРС» на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21.04.2020 року по 20.10.2020 року включно у загальному розмірі 116 549,04 гривень. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до Наказу від 06.11.2020 року №707-к. за підписом т.в.о. директора ОСОБА_5 скасовано наказ КП «МПРС» від 21.04.2020 року №230-к «Про звільнення», поновлено ОСОБА_2 на посаді менеджера з якості сектору з якості.

06.11.2020 року, т.в.о. директора КП «.МПРС» Дубіним С.А. винесено Наказ №789-н «Про простій», відповідно до якого у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, враховуючи наказ КП «МПРС» від 17.02.2020 року № 11б-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС», статтю 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Со У-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року, встановленням з 12.03.2020 року на усій території України карантину, на підставі ст. 34, 1.13 КЗпП України, оголошено простій не з вини працівника з 09.11.2020 року до видання наказу по підприємству щодо припинення простою ОСОБА_2 менеджеру з якості сектору з якості.

06.01.2021 року відповідно до наказу № 3-к за підписом директора КП «МПРС» ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , менеджера з якості сектору з якості, звільнено із зайсаної посади 06.01.2021 року, у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано незаконним та скасовано наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» ОСОБА_6 від 06.01.2021 року № 3-к «про звільнення». Поновлено ОСОБА_2 на посаді менеджера в якості сектору з якості Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» з 06.01.2021 року. Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 129 417,60 гривень.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді менеджера з якості сектору з якості Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та виплати середнього заробітку за один місяць (з 07.01.2021 року по 07.02.2021 року) у розмірі 20 905, 92 гривень.

Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 5000,00 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 908.00 гривень.

Відповідно до наказу від 19 липня 2021 року № 452-к, за підписом директора КП «МПРС» ОСОБА_6 , був скасований наказ від 06 січня 2021 року № 3-к «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_2 на посаді менеджера з якості з 06.01.2021 року. Підстава: рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року по справі № 947/3424/21.

З наказом про поновлення на роботі позивач був ознайомлений 17.08.2021 року.

Відповідно до наказу від 18.08.2021 року № 548-к позивач ОСОБА_2 був відсторонений від роботи з 18 серпня 2021 року та запропоновано у строк до 28 серпня 2021 року включно пройти обов`язкові інструктажі та перевірку знань з охорони працчі та пожежної безпеки. Час, протягом якого менеджер з якості ОСОБА_2 не буде виконувати свої трудові обов`язки, внаслідок відсторонення від роботи, не оплачувати.

Відповідно до наказу від 07.09.2021 року № 613-н позивач ОСОБА_2 був відсторонений від роботи з 08 вересня 2021 року та запропоновано у строк до 17 вересня 2021 року включно пройти обов`язкові інструктажі та перевірку знань з охорони працчі та пожежної безпеки. Час, протягом якого менеджер з якості ОСОБА_2 не буде виконувати свої трудові обов`язки, внаслідок відсторонення від роботи, не оплачувати.

Відповідно до наказу від 30.11.2021 року № 775-н позивач ОСОБА_2 був відсторонений від роботи з 30 лиостопада 2021 року та запропоновано у строк до 09 грудня 2021 року включно пройти обов`язкові інструктажі та перевірку знань з охорони працчі та пожежної безпеки. Час, протягом якого менеджер з якості ОСОБА_2 не буде виконувати свої трудові обов`язки, внаслідок відсторонення від роботи, не оплачувати.

10 грудня 2021 року позивач написав заяву, відповідно до якої просив надати йому чергову відпустку за період роботи 2021-2022 рокуз виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу з 13.12.2021 року.

Відповідно до наказу від 10.12.2021 року № 873-н позивач ОСОБА_2 був відсторонений від роботи з 10 грудня 2021 року та запропоновано у строк до 19 грудня 2021 року включно пройти обов`язкові інструктажі та перевірку знань з охорони праці та пожежної безпеки. Час, протягом якого менеджер з якості ОСОБА_2 не буде виконувати свої трудові обов`язки, внаслідок відсторонення від роботи, не оплачувати.

Відповідно до наказу від 17.12.2021 року № 748-н позивач ОСОБА_2 був відсторонений від роботи з 17 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

Згідно наказу КП «МПРС» від 17.01.2022 року №8-н «Про допуск до роботи ОСОБА_2 », ОСОБА_2 , менеджера з якості сектору з якості допустили до роботи з 18 січня 2022 року.

27.01.2022 року відповідно до Наказу КП «МПРС» № 31/к за підписом Т.в.о. директора Мікрух Р. ОСОБА_2 , менеджера з якості сектору з якості, звільнено із займаної посади 27 січня 2022 року через відсутність на роботі 25 січня 2022 року, 26 січня 2022 року, 27 січня 2022 року без поважних причин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

З відповіді Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції НАЗК на запит адвоката Маркова О., вбачається, що ОСОБА_2 є викривачем та може реалізовувати права викривача, передбачені законом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що його звільнення згідно наказу КП «МПРС» від 27.01.2022 року № 31/к «Про звільнення ОСОБА_2 » є незаконним, оскільки його не було належним чином та у належний спосіб поновлено на роботі та рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року не було виконаним.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 235 ч.5 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набирає властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайного з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів сторін.

Як було встановлено судом, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано незаконним та скасовано наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» ОСОБА_6 від 06.01.2021 року № 3-к «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_2 на посаді менеджера в якості сектору з якості Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» з 06.01.2021 року. Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 129 417,60 гривень.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді менеджера з якості сектору з якості Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та виплати середнього заробітку за один місяць (з 07.01.2021 року по 07.02.2021 року) у розмірі 20 905, 92 гривень.

Наказ про поновлення на роботі ОСОБА_2 від 19.07.2021 року був винесений через два дні після оголошення рішення Київським районним судом м. Одеси, позивача було поновлено на посаді менеджера з якості сектора з якості.

З наказом від 19.07.2021 року № 452-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 », позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис про ознайомлення.

Згідно зі ст.24 КЗпП України ,укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Також трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Пленум Верховного суду України у п.34 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року роз`яснив судам, що стосовно до правил ст.24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказ.

З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим 19 липня 2021 року, тобто з дня винесення наказу КП «МПРС» про поновлення на роботі ОСОБА_2 та вважається виконаним так як фактично допущено позивача до роботи.

Разом з тим, позивач вказує на те, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо поновлення позивача на роботі у спосіб, передбачений законом, що в подальшому потягнуло за собою низку порушень законодавства, яке передбачає порядок звільнення працівника за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, обгрунтовуючи тим. що належним виконанням рішення суду про поновлення незаконно звільненого працівника є внесення змін до штатного розкладу посади поновленого працівника.

Як зазначалось, КП «МПРС» на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 у справі № 947/3424/21 наказом від 19.07.2021 року № 452-к ОСОБА_2 з 06.01.2021 року було поновлено на посаді менеджера з якості сектора з якості.

Так, частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Відповідно до п.5.1.3 Статуту КП «МПРС», підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом.

Таким чином, враховуючи, що нормами чинного законодавства України не передбачено внесення у штатний розпис посад працівників, які звільнені за п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлені на роботі на підставі рішення суду, а також враховуючи, що визначення організаційної структури, встановлення чисельності працівників і штатного розпису є виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями) підприємства (постанови КСЦ ВС від 28.03.2018 року у справі № 755/3495/16-ц, від 22.01.2020 року у справі № 451/706/18, від 08.04.2020 року у справі № 756/10727/16 (№ 61-42382 св 18), від 07.08.2019 року у справі № 367/3870/16-ц (провадження № 61-38248св18), доводи позивача про необхідність внесення його посади до штатного розпису на виконання рішення суду про його поновлення на роботі є безпідставним та не ґрунтуються на вимогах чинного трудового законодавства України.

Вказана позиція підтримана у правових висновках Верховного Суду, викладених у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14,03.2019 у справі № 487/3848/17 (провадження № 61-42064св 18), а саме:

«Посилання позивача на те, що він був поновлений на посаді, яка на час поновлення не існувала, оскільки не була внесена до штатного розпису, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не вплинуло на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2017 року про поновлення позивача на посаді та не спростовує висновків судів в частині дотримання відповідачем вимог чинного законодавства під час звільнення позивача за пунктом 1 статті 40 КЗПП України.»

Таким чином, Позивач був поновлений відповідачем на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року у справі № 947/3424/20 на посаді менеджера з якості сектору з якості без жодних порушень його трудових прав та у спосіб, передбачений законом.

Також позивач зазначає, що додатковим підтвердженням не здійснення реальних дій щодо поновлення його на роботі є начебто несповіщення роботодавцем органів Пенсійного Фонду України про таке поновлення, та як на доказ посилається на лист ГУ ПФУ в Одеській області від 24.09.2021 № 17404-18251 /Д-06/8-1500/21.

Однак, в зазначеному листі чітко зазначено, що Законами України від 19 вересня 2019 року № 116-1Х «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо подання єдиної звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і податку на доходи фізичних осіб» та № 115-1Х «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», від 08.07.2010 року № 2464-УІ (далі - Закон № 2464-УІ) встановлено порядок подання звітності про нарахування єдиного внеску, зокрема, передбачено щоквартальне подання звітності про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до Закону № 2464-УІ, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України.

Звітність подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу (до 10.11.2021 року).

Як вбачається з листа, який надійшов 24.09.2021 року на адресу КП «МПРС» з Управління інформаційних систем а електронних реєстрів ГУ ПФУ в Одеській області від 20.09.2021 року № 1500-0605-8/117226, щодо надання інформації, в якому зазначено, що для приведення даних реєстру застрахованих осіб підприємству необхідно подати Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску з типом «Уточнюючий» за 1 квартал 2021 року - Додаток 5 «Відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби» на застраховану особу ОСОБА_2 та Податковий розрахунок з типом «Довідковий» за 3 квартал 2021 року - Додаток 1 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення ) застрахованим особам.

Листом від 08.10.2021 року КП «МПРС» № 1/34/1715-21 повідомлено ГУ ПФУ в Одеській області, що підприємством здійснено заходи відповідно до листа Управління інформаційних систем а електронних реєстрів ГУ ПФУ в Одеській області від 20.09.2021 року № 1500-0605-8/117226 та подана відповідна звітність.

Копії звітності, а саме Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску з типом «Уточнюючий» за 1 квартал 2021 року «Відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби» на застраховану особу ОСОБА_2 та Податковий розрахунок з типом «Довідковий» за 3 квартал 2021 року «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам».

Таким чином, суд погоджується з тим, що КП «МПРС» у встановленні законом строки відповідно до вимог законодавства України, повідомило органи Пенсійного фонду України про його поновлення на роботі за рішенням суду.

Щодо тверджень позивача про незабезпечення фактичного допуску до роботи та незаконного відсторонення від роботи, суд зазначає, що вказані обставини є предметом розгляду справи № 947/37220/21, яка розглядається Київським районним судом м. Одеси, наразі відсутні судові рішення, які б набрали законної сили та якими б визнавалось незаконним відсторонення ОСОБА_2 від роботи, застосування до нього дисциплінарного стягнення відповідно до наказу КП «МПРС» від 10.12.2021 року № 842-н, направлення його на медичний огляд та ненадання щорічної відпустки.

Щодо тверджень позивача щодо дат його прогулу, які охоплені періодом, коли він був відсторонений від роботи, слід зазначити наступне.

Відповідно до Акту від 17.01.2022 року, який було складено ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 17.01.2022 року працівниками КП «МПРС» було здійснено виїзд на його адресу, о 15 годині 30 хвилин за адресою проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), яка вказана у його особовій справі, з метою особистої зустрічі та обов`язкового ознайомлення з наказом КП «МПРС» від 17.01.2022 № 8-н «Про допуск до роботи ОСОБА_10 », дзвонили в домофон, двері ніхто не відчинив.

Відповідно до Акту від 18.01.2022 року, який було складено ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , 18.01.2022 о 14:00 годині працівниками КП «МПРС» було здійснено виїзд на його адресу, але о 15 годині 30 хвилин за адресою проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), яка вказана у його особовій справі, з метою ознайомлення з наказом КП «МПРС» від 17.01.2022 № 8-н «Про допуск до роботи ОСОБА_10 », дзвонили в домофон, двері ніхто не відчинив. Зазначені працівники вернулися до сусідів з питанням чи не бачили вони ОСОБА_2 , представилися колегами з роботи, що розшукуємо працівника у зв`язку з його відсутністю на роботі. Сусідка відповіла, що кожного ранку бачить ОСОБА_2 , який вигулює свою собаку, а отже повинен бути вдома.

Відповідно до Акту від 25.01.2022 року, який було складено ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , 25.01.2022 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин працівниками КП «МПРС» здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), з метою ознайомлення з наказом КП «МПРС» від 17.01.2022 № 8-н «Про допуск до роботи Анатолія Дрозда». ОСОБА_2 було, ознайомлено з наказом КП «МПРС» від 17.01.2022 року № 8-н «Про допуск до роботи Анатолія Дрозда» та повідомлено про необхідність з`явитись на роботу. Ознайомитися під підпис з вище вказаним наказом відмовився.

Як вбачається зі службової записки Начальника відділу управління персонало ОСОБА_13 , в якої зазначено наступне: « ОСОБА_2 , менеджер з якості казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» наказом КП «МПРС» від 17.01.2022 № 8-н «Про допуск до роботи Анатолія Дрозда» був допущений до роботи з 18 січня 2022 року.

Як стверджував у судовому засіданні представник відповідача, у зв`язку із відсутністю ОСОБА_2 на роботі, повним ігноруванням ним телефонних дзвінків та почтової кореспонденції від підприємства, 17 січня 2022 року працівники КП «МГІРС» - помічник директора з питань запобігання та протидії корупції ОСОБА_14 , провідний економіст відділу управління персоналом Олійник О.М., старший фахівець відділу внутрішньої безпеки Воблий М.Ю. виїзжали за адресою, вказаною у особовій справі ОСОБА_2 , а саме - АДРЕСА_1 для ознайомлення з наказом та повідомленням про необхідність прибути на робоче місце. За вказаною адресою двері ніхто не відкрив.

18 січня 2022 року ОСОБА_2 на роботі не з`явився. Для ознайомлення з наказом та повідомленням про необхідність прибути на робоче місце працівники підприємства - помічник директора з питань запобігання та протидії корупції ОСОБА_14 , старший інспектор з кадрів відділу управління персоналом ОСОБА_15 , старший фахівець відділу внутрішньої безпеки Воблий М.Ю. виїхали за адресою: АДРЕСА_1 . Двері ніхто не відкрив. Звернулися до сусідів з питанням чи не бачили ОСОБА_2 ,'представилися, що з роботи, що розшукують працівника у зв`язку з його відсутністю на роботі. Сусідка відповіла, що кожний ранок ОСОБА_2 вигулює собаку та повинен бути вдома. Ні 19.01.2022, ні 20.01.2022, ні 21.01.2022, ні 24.01.2022 ОСОБА_2 не вийшов на роботу.

25.01.2022 помічник директора з питань запобігання та протидії корупції ОСОБА_14 , провідний юрисконсульт відділу правового забезпечення ОСОБА_16 , старший фахівець відділу внутрішньої безпеки Воблий М.Ю. виїхали приблизно о 7 годині 30 хвилин за адресою проживання ОСОБА_2 , з метою особистої зустрічі та обов`язкового ознайомлення його з наказом про допуск до роботи, Зустріч відбулася, з наказом ознайомили, що засвідчено відповідним актом. Ні 25.01.2022, ні 26.01.2022 ОСОБА_2 на роботу не вийшов, ніяких документів на адресу підприємства щодо причин його відсутності не надав. Відсутність зафіксована відповідними актами.

27.01.2022, помічник директора з питань запобігання та протидії корупції ОСОБА_14 , провідний юрисконсульт відділу правового забезпечення ОСОБА_16 , старший фахівець відділу внутрішньої безпеки Воблий М.Ю. виїхали за адресою проживання ОСОБА_2 приблизно о 7 годині 40 хвилин для вияснення причин відсутності його на роботі. Зустріч відбулася, надати пояснення ОСОБА_2 відмовився. Складені відповідні акти.

ОСОБА_14 , допитаний у судовому засіданні, повідомив, що отримав вказівку від керівництва підприємства ознайомити позивача з наказом про поновлення на роботі. Ним особисто було зачитано вказаний наказ ОСОБА_2 під час візиту до домівки останнього, однак, позивач сказав, що він від виконання роботи відсторонений та відмовився від отримання наказу. 27 січня 2022 року вони знову прибули на адресу позивача та намагались з`ясувати прични неявки на роботі, однак, ОСОБА_2 від рощзмови відмовився, стверджуючи, що його переслідуютьта втручаються в приватне життя.

Старший фахівець відділу внутрішньої безпеки підприємства ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив суду, що відстежувати явку співробітників на робоче місце є його посадовим обов`язком та підтвердив факт неодноразового приїзду до будинку позивача, зачитання ОСОБА_14 наказу та неадекватної поведінки позивача.

У зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці25,26 та 27 січня 2022 року та відмовою надати пояснення щодо причин неявки, КП "МПРС" 27.01.2022 року було видано наказ №31/к "Про звільнення ОСОБА_2 ".

Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент поновлення позивача на роботі за рішенням суду) рішення вважається виконаним боржником із дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що Постановою Одеського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року, яким позивача було поновлено на посаді менеджера з якості сектору з якості казеного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" з 06 січня 2021 року, було скасовано, таким чином, правові підстави для поновлення ОСОБА_2 на роботі на підставі рішення суду відпали і задоволення позову у даній справі буде суперечити висновкам, зробленим у постанові суду апеляційної інстанції, враховуючи, що трудові стосунки позивача з підприємством фактично припинились ще 06 січня 2021 року.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 07.06.2020 року у справі №521/1892/18.

Керуючись ст.. 53-4 ЗУ «Про запобігання корупції», ст.ст. 40,147-150, 232, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 3, 4, 5, 12-13, 76-82, 89, 141, 213, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», треті особи: Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК), Державна служба морського та річкового транспорту України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 19 серпня 2022 року