Справа № 317/378/21
Провадження № 2/185/129/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 серпня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Нуліка Н.С., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Білека Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Павлограді, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позивач просить суд:

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Д1ЄСА» на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 червня 2015 року по день винесення судового рішення, який станом на 11 січня 2021 року складає 276 056, 51 грн.

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 гри.

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 усі судові витрати по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ОСОБА_2 з 13.11.2009 по 11.06.2015 працювала старшим касиром у ТОВ «Дієса» в магазині, що розташований в м. Запоріжжя.

04.04.2015 в магазині «Ельдорадо» (ТОВ «ДІССА»), розташованого за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний 53 проведено інвентаризацію та виявлено недостачу близько мільйона гривень.

Того ж дня Жовтневим РВ ЗМУ ГУМВС України у Запорізькій області було розпочате кримінальне провадження №0001178 по факту виникнення недостачі в магазині.

08.04.2015 видано наказ № 143-К про відсторонення від роботи директора магазину та старшого касира на період перевірки фактів на причини виникнення недостачі товарно-матеріальних цінностей. Наказ №143-К від 08.04.2015 про її відсторонення вона не отримувала, про існування вказаного документу дізналась з заперечень Відповідача після ознайомлення з матеріалами попередніх судових справ.

В травні 2015 року позивач звільнилась за власним бажанням, направивши заяву про звільнення 28 травня 2015 року поштою на адресу ТОВ «Дієса»: м. Київ, пл. Спортивна 1а.

25.09.2017 ТОВ «Дієса» видано наказ № 2802-К про звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 2 ст. 41 КЗпІІ України у зв`язку з втратою довіри. Про існування даного наказу позивач дізналась лише у судовому процесі. Відповідач не ознайомлював її з наказом.

Так як вона подала заяву про звільнення за власним бажанням 18.05.2015. вона попередила власника про своє звільнення письмово за два тижні. Проте власник не провів з позивачем остаточний розрахунок, не надав наказ про звільнення і не повернув трудову книжку.

Таким чином, з ТОВ «Дієса» підлягає стягненню заборгованість перед ОСОБА_2 зі сплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 11 червня 2015 року по 11 січня 2021 року у розмірі 276 056, 51 грн.

Вказана сума заборгованості середнього заробітку виникла за думкою позивачу, у зв`язку з тим, що підприємство не видало їй своєчасно трудову книжку і вона не мала можливості працевлаштуватися на інше підприємство.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву у якому він просив суд в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивач не зверталася до відповідача з вимогою про повернення їй трудової книжки. Відповідач надсилав на її адресу лист про отримання трудової книжки, але відповідач трудову книжку не отримала. Крім того відповідач зазначає, що обставини на які в позові посилається позивач, вже досліджувалися іншим судом, якій у своєму рішенні дав їм належну оцінку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила його задовольнити посилаючись при цьому на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову обставинами викладеними у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення сторін по справі і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу № 1370-К від 14.11.2009 ОСОБА_2 прийнята на посаду старшого касира торгівельного залу ТОВ ДІЄСА.

01.10.2013 між ОСОБА_4 та ТОВ «Дієса» укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

В магазині «Ельдорадо» ТОВ «ДІЄСА», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, 53, де працювала позивач, проведено інвентаризацію та відповідно до акту №1 про результати інвентаризації наявності грошових коштів від 02.04.2015 виявлено недостачу на суму 794160,63 грн., актом №7 про результати інвентаризації наявності грошових коштів від 04.04.2015 виявлено недостачу на суму 296914,88 грн., внаслідок чого товариство звернулось до правоохоронних органів.

05.04.2015 року Жовтневим РВ ЗМУ ГУМВС України у Запорізькій області по факту виникнення недостачі в магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 внесено відомості до ЄРДР за № 0001178 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а 23 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_2 складено обвинувальний акт за ст. 191 ч. 5 КК України.

Для уникнення подальшої розтрати грошових коштів ТОВ «Дієса» ОСОБА_2 , відповідач видав наказ №143-К від 08.04.2015р. про відсторонення від роботи директора магазину та старшого касира на період перевірки фактів та причин виникнення недостачі товарно-матеріальних цінностей, з наказом було ознайомлено позивача 08.04.2015р. шляхом виклику до магазину та ознайомленні із змістом наказу.

В вересні 2017р. під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження №0001178 представник ТОВ «Дієса» дізнався про оголошення підозри ОСОБА_2 , а також ознайомився із судовими експертизами, що дають підстави для втрати довіри до працівника.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вчинила дії, які можуть свідчити про привласнення та розтрату майна роботодавця, ТОВ «Дієса» було прийнято рішення про припинення трудових відносин з ОСОБА_2 , шляхом звільнення її посади у зв`язку із втратою довіри, (п.2 ст.41 КЗпП України), що було оформлено наказом №2 802-К від 25.09.2017 року.

Боргу за час фактичної роботи за березень і квітень 2015р. відповідач не має, оскільки заплатив заробітну плату у повному обсязі.

26.09.2017р. платіжним дорученням № було сплачено остаточний розрахунок при звільненні (компенсацію за невикористану відпустку) в розмірі 10 576,74 грн.

26.09.2017р. товариство комісійно, за участі директора департаменту по роботі з персоналом ОСОБА_5 , фахівця департаменту безпеки ОСОБА_6 , інспектора з кадрів ОСОБА_7 , ознайомили ст.касира ОСОБА_2 про звільнення за втратою довіри (п.2 ст.41 КЗпП України) та запропонували з`явитись до магазину ТОВ «Дієса», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 для отримання трудової книжки.

26.09.2017р. ОСОБА_2 до магазину розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не з`явилася, про що було складено відповідний Акт.

19.12.2017 року за місцем реєстрації позивача було надіслано лист №1243 від 19.12.2017р. яким повторно повідомлялось про звільнення ОСОБА_2 за втратою довіри (п.2 ст.41 КЗпП України) та запропонувано з`явитись для отримання трудової книжки. Також до вказаного листа долучалось копія наказу №2 802-К від 25.09.2017 року.

06.02.2018р. листом вих.№137 ОСОБА_2 в черговий раз було повідомлено про звільнення за втратою довіри (п.2 ст.41 КЗпП України) та запропонували з`явитись для отримання трудової книжки. До листа долучалась копія наказу №2 802-К від 25.09.2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У справі №317/2593/17 вже розглядались ці ж самі обставини, що зазначені в позові по даній справі та Запорізьким апеляційним судом 04.08.2020р. ухвалено постанову, яка набрала законну силу має преюдиціальне значення для розгляду даної справи.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами, що забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином рішенням, яке набрало законної сили (справа №317/2593/17) було встановлено обставини та вже було проаналізовано докази, які додані до даної позовної заяви та надано, з даного приводу, вичерпні висновки, а саме:

«За матеріалами справи на час звільнення 25 вересня 2017 року ОСОБА_2 не працювала.

Твердження позивача про те, що про звільнення вона дізналась лише 28.03.2018 року спростовується матеріалами справи, а саме актом від 26 вересня 2017 року, складеним за участю директора департаменту по роботі з персоналом ОСОБА_5 , фахівця департаменту безпеки ОСОБА_6 , інспектора з кадрів ОСОБА_7 .

За змістом зазначеного акту позивача повідомлено про звільнення на підставі п.2. ст.41 КЗпП України та їй запропоновано отримати трудову книжку в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання, які стосуються ведення трудових книжок, визначаються постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки» від 27.04.93 №301 та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства фінансів України від 29.07.93 року №58.

Відповідно до пункту 2.7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка при звільненні працівника видається на підставі його письмовою заяви.

Письмового дозволу на пересилання трудової книжки поштовим зв`язком ОСОБА_2 не надавала.

26 вересня 2017 року був складений Акт про те, що ОСОБА_2 протягом робочого дня на роботі не з`являлась та за трудовою книжкою не зверталась.»

До теперішнього часу позивач за отриманням своєї трудової книжки до відповідача не звернулася і дозволу на пересилання трудової книжки поштовим зв`язком не надала.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що дії відповідача узгоджуються з вимогами діючого трудового законодавства України і тому підстав для задоволення позовних вимог позивача в судовому засіданні не встановлено.

Позивач достовірно знаючи про її звільнення з підприємства та про встановлений законом порядок отримання трудових книжок, навмисно трудову книжку не отримує звертаючись при цьому до суду з метою отримання середньої заробітної плати за час знаходження трудової книжки на підприємстві відповідача.

Таким чином в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 3668.57 гривень слід покласти на ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 3668.57 гривень покласти на ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Повний текст рішення суду складено 22 серпня 2022 року.

Суддя: В. О. Головін