Номер провадження: 22-ц/813/2317/22
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Олійника Романа Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що він є власником 53/1000 частин ДБК «Сонячна поляна», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0.0350 га, на якій розташована вказана частина дачного будинку. Згідно копії технічного паспорту від 31.10.2002р., 53/1000 частки дачі складаються з двох житлових кімнат, веранди та коридору, а також двох сараїв, літньої кухні, навісу. Також зазначено, що частка будинку-дачі позивача має спільну стіну з часткою будинку дачі його сусіда відповідача ОСОБА_3 , який є власником дачі - земельної ділянки площею 0.0456 га та частки будинку за вказаною адресою. Позивач вказує, що в жовтні 2010 року до нього звернувся сусід з проханням надати йому згоду для того, щоби він міг знести стару частину своєї частки будинку та будівництва нового будинку на місті старого. Позивач надав таку згоду при умові, що перед початком таких робіт ними буде узгоджено проект будівництва для того, щоб таким будівництвом не було нанесено шкоди частині житлового будинку-дачі, яка належить позивачеві. Вказану угоду було нотаріально посвідчено 09.10.2010 року.

27.10.2010 року між позивачем та відповідачами було підписано угоду, згідно якої ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зобов`язалися здійснити засоби, направлені на те, щоб в результаті виконання комплексу будівельних робіт позивачу не було причинено шкоди, а саме нерухомому майну - частині дачного будинку за вказаною адресою, а у випадку спричинення такої шкоди, вона буде повністю компенсована за рахунок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .. Крім цього, відповідно до вказаної угоди відповідачі зобов`язалися здійснити комплекс робіт по посиленню та утепленню несучої стіни дачного будинку, який належить позивачу по межі з будівництвом. Після цього, у 2010 році ОСОБА_3 та ОСОБА_1 почали проводити будівельні роботи, а саме, знесли дві несучі стіни у частині спільного будинку, та на їх місті відрили котлован (яму) під підвал, який забетонували. З того часу більше ніяких робіт не проводилося.

Позивач вважає, що вказані роботи були проведені незаконно, без дозвільної документації, так як між позивачем та відповідачами будь-яких проектів перебудови не узгоджувалося.

Також позивач вказує, що у зв`язку з тим, що були зруйновані несучі стіни спільного будинку-дачі, жодних робіт для зміцнення залишених несучих стін не проводилося, несучі стіни частки дачного будинку, які належать позивачу, покрилися тріщинами, що на думку позивача, вже є пошкодженням його нерухомого майна, та є загрозою повного руйнування всього будинку (в тому числі і частини позивача), дах на будинку спільний, він просів у місті, де відповідачами були знесені несучі стіни.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що діями відповідачів пошкоджено його нерухоме майно, тому звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідачів відшкодувати йому шкоду, завдану внаслідок пошкодження частки будинку-дачі за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення відповідних відновлювальних робіт (полагодження пошкодженого нерухомого майна). Зобов`язати відповідачів здійснити комплекс робіт по посиленню та утепленню несучої стіни дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , по межі між його частиною будинку та частиною цього дачного будинку, яка належить ОСОБА_3 .. Стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на його користь судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 здійснити комплекс робіт по посиленню та утепленню несучої стіни дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , по межі між його частиною будинку та частиною цього дачного будинку, яка належить ОСОБА_3 .. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

18 грудня 2020 року представник ОСОБА_2 - Драгомир А.П. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, яким стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог зазначено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року по справі частково задоволено позовні ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити певні дії. Вказаним рішенням зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 здійснити комплекс робіт по посиленню та утепленню несучої стіни дачного будинку за адресою АДРЕСА_1 , в решті вимог відмовлено.

Однак, при ухваленні заочного рішення Київським районним судом м. Одеси від 11 листопада 2020 року судом не було вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 - Драгомира А.П. про ухвалення додаткового рішення по справі задоволено.

Ухвалено додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, яким стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2 472,17 гривні.

В апеляційній скарзі адвокат Олійник Р.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Київським районним судом м. Одеси від 25 січня 2021 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., керуючись статтею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

01 серпня 2022 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Драгомира А.П. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, крім того просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Київським районним судом м. Одеси від 25 січня 2021 року залишити без змін.

01 серпня 2022 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Олійника Р.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із введенням на території України військового стану та ракетними обстрілами м. Одеси. Також зазначено, що ОСОБА_1 перебуває за межами України.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Олійника Р.В., колегія суддів приходить до висновку про недоцільність відкладення розгляду справи та вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що вказана цивільна справа досить тривалий час перебуває у провадженні Одеського апеляційного суду, а саме з 24 лютого 2021 року, учасникам справи була надана можливість реалізувати свої процесуальні права з доведення своєї правової позиції по справі.

Крім того, 06 жовтня 2021 року в судовому засіданні апеляційного суду був присутній представник ОСОБА_1 - адвокат Олійник Р.В., якому була надана можливість надати свої пояснення по суті спору.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 12 серпня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. ст. 2, 5 ЦПК України).

Статтями 11, 15 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Крім того, згідно п. 35 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10 вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 здійснити комплекс робіт по посиленню та утепленню несучої стіни дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , по межі між його частиною будинку та частиною цього дачного будинку, яка належить ОСОБА_3 .. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Однак, вимоги щодо стягнення судових витрат судом першої інстанції вирішенні не були.

З матеріалів справи також встановлено, що позивачем ОСОБА_2 були здійснені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, при проведенні судової будівельної експертизи було сплачено 4 144,80 гривень (а.с. 83), при витребуванні судом доказів по справі, за виготовлення копії архівної справи (копії технічного паспорту), було сплачено 505,14 гривень та 10 гривень за здійснення касової операції, що підтверджується копією квитанції №П7399 від 24.05.2019р., за відправлення копій доказів сторонам по справі 19.07.2020р. на суму 42,2 гривні (а.с. 67) та 42,2 гривень (а.с. 68), за відправлення судових повісток сторонам по справі на суму 35,00+35,00 гривень (а.с. 186), та 35,00 +35,00 грн. (а.с. 194) та за відправлення копії заочного рішення відповідачам по справі на суму 35,00+35,00 гривень, що підтверджується копіями квитанцій від 18.11.2020р., що в загальній сумі становить 4 944, 34 гривень.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_2 - Драгомира А.П. про ухвалення додаткового рішення по справі, та стягуючи із відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати в розмірі 2 472,17 гривні, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивачем ОСОБА_2 було доведено належними та допустимими доказами розмір судових витрат, які є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року, яке не є предметом розгляду даної справи, крім того ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року залишено без задоволення, із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вказане заочне рішення суду не звертався.

Статтями 263-264 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення Київським районним судом м. Одеси від 25 січня 2021 року є законним, обґрунтованим, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, та фактично зводяться до незгоди із заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року, та невірним тлумаченням норм закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Олійника Романа Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 12 серпня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік