Справа № 523/8820/22
Провадження №2/523/4004/22
У Х В А Л А

11.08.2022 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали цивільної справи № 523/8820/22 за позовом представника позивача Байрачної Антоніни Кузьмівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Байрачна А.К. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Ю.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя доходить висновку, що розгляд вказаного позову не підсудний Суворовському районному суду міста Одеси з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Таким чином, суддя констатує, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Обґрунтовуючи своє звернення з даним позовом до Суворовського районного суду м. Одеси позивач ОСОБА_1 вказує на те, що вона використовує належне їй право вибору суду за правилами альтернативної підсудності за місцем свого зареєстрованого місця проживання у Суворовському районі м. Одеси, а саме АДРЕСА_1 .

Так, позивач вказує на те, що місце виконання виконавчого напису нотаріуса визначається ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач ОСОБА_1 , користуючись своїм право звернення до суду в межах альтернативної підсудності (місце виконання виконавчого напису), враховуючи факт її зареєстрованого місця проживання в межах Суворовського району м. Одеси, звернулася за захистом свого порушеного права до Суворовського районного суду м. Одеси.

Однак, суддя вважає, що вказані твердження позивача помилковими з огляду на наступне.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Даний висновок висвітлений у постанові КЦС ВС від 29.10.2020 року у рамках розгляду справи № 263/14179/19, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис № 28800 від 20.12.2021 року було звернуто до примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Серебрійською Ю.О.

Так, в межах виконавчого провадження № 68008086 від 28.12.2021 року вказаним приватним виконавцем винесено постанову від 19.01.2022 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 11230,00 грн., а саме заробітну плату, яку ОСОБА_1 отримує в Приватному підприємстві «Таврія Плюс».

Як вбачається з даний Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ПП «Таврия Плюс» знаходиться за адресою: 65091, м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, буд. № 14.

Докази про вчинення інших виконавчих дій стосовно примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису № 28800 від 20.12.2021 року саме за зареєстрованим місцем проживання позивача ( АДРЕСА_1 ), у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суддя констатує, що місцем виконання виконавчого напису № 28800, вчиненого 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання, передбачене ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме місце роботи позивача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом скористувалася наданим їй правом вибору альтернативної підсудності (місце виконання виконавчого напису ч. 12 ст. 28 ЦПК України), однак місцем виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса є місце роботи позивача у ПП «Таврия Плюс», що знаходиться за адресою: 65091, м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, буд. № 14, суддя приходить до переконання, що розгляд даних позовних вимог Суворовському районному суду м. Одеси не підсудний, а тому, з метою дотримання встановлених законом правил територіальної юрисдикції, дана цивільна справа підлягає передачі для розгляду до суду за місцем виконання виконавчого напису Приморського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 2, 28, 31, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 523/8820/22 за позовом представника позивача Байрачної Антоніни Кузьмівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Юлії Олександрівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. № 33).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер