ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 серпня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/1057/16-ц

провадження № 88ц/822/4/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Литвинюк І.М.,

за участю секретаря Петранюк Ю.Т.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про перегляд постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року за виключними обставинами у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором відновлювальної кредитної лінії, та за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання розрахунку заборгованості по кредиту таким, що не відповідає умовам кредитного договору та чинному законодавству, визнання кредитного договору припиненим,

встановив:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня

2017 року позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором відновлювальної кредитної лінії задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ «Ощадбанк» солідарно з ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 997 від 12 травня 2008 року в загальній сумі 1 252 550,93 гривень, яка складається із заборгованості: по процентах в розмірі 264 565,64 гривень; комісії за обслуговування кредиту в розмірі 8 271,72 гривень; пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 163 283,38 гривень; пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 257 872,84 гривень; пені за несвоєчасну сплату комісії в розмірі 4 932,24 гривень та 3 % річних в розмірі 58 368,21 гривень, суми інфляційних витрат в розмірі 495,90 гривень, а також судові витрати в розмірі 18 788,26 гривень.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Ощадбанк» про визнання розрахунку заборгованості по кредиту № 997 від 12 травня 2008 року таким, що не відповідає умовам кредитного договору і чинному законодавству України, визнання кредитного договору № 997 від 12 травня 2008 року припиненим з 02 листопада 2011 року відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 червня

2017 року в частині задоволення позову ПАТ «Ощадбанк» про стягнення боргу за кредитним договором скасовано.

Позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 997 від 12 травня 2008 року, а саме, 117 767,21 гривень пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту; 35 324,46 гривень у рахунок відшкодування 3 % річних від простроченої суми та 298 867,71 гривень інфляційних витрат, а всього

451 959,38 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

25 липня 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про перегляд постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року за виключеними обставинами. Посилалося на те, що рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2022 припис першого речення частини першої ст.1050 ЦКУ визнано таким, що відповідає Конституції України (конституційним), а тому вказане рішення впливає на сутність винесеного рішення.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про перегляд постанови апеляційного суду за виключними обставинами не підлягає задоволенню із таких підстав.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною третьою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

За правилами пунктів 4, 5, 6 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 1 частини третьої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України; з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу, особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного; 6) з підстави, передбаченої пунктом 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок у кримінальному провадженні набрав законної сили.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 423 ЦПК України).

За правилами частин першої, другої статті 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Отже, необхідними умовами виключних обставин, визначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 ЦПК України, за наявності яких суд апеляційної інстанції може переглянути, ухвалене ним рішення є, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Отже, законодавчо визначено дві виключні обставини, за наявності яких суд апеляційної інстанції може здійснити перегляд власного рішення.

Вирішуючи питання обґрунтованості заяви АТ «Державний ощадний банк України» про перегляд постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року у цій справі за виключними обставинами, апеляційний суд повинен вирішити, чи є для цього передбачені пунктами 1,2, 3 частини 3 статті 423 ЦПК України підстави, а саме: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Як на підставу перегляду постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року заявник послався на рішення Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2022 від 22 червня 2022 року.

Межами конституційного розгляду у наведеній справі були положення частини першої ст.1050 ЦК України. У вказаному рішення Конституційний Суд України зробив висновок, що оспорюваний припис статті 1050 Кодексу не обмежує права Банку на отримання процентів як плати за користування кредитом. Відповідно, припис першого речення частини першої статті 1050 Кодексу не спричиняє й негативних наслідків для права банку на ведення підприємницької діяльності.

Також слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду постановою від 4 лютого 2020 року, застосувавши приписи частини другої статті 625, частини першої статті 1048, першого речення частини першої статті 1050 Кодексу, вказала в постанові, зокрема, таке: «Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.»

У рішенні Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року № 6р(ІІ)/2022, на які посилається у заяві АТ «Державний ощадний банк України» як на підставу перегляду постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року, не була встановлена неконституційність будь-якого закону, які застосував апеляційний суд у своєму рішенні.

Отже, наведене свідчить, що Конституційний Суд України встановив конституційними положення закону, які суд апеляційної інстанції застосував у своєму рішенні.

Рішення Конституційного Суду України не містить інших висновків щодо встановлення неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд зазначає, що за наведених обставин у справі № 727/1057/22, враховуючи предмет та вимоги позову, рішення Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2022 не є підставою для перегляду судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України» (CASE «PONOMARYOV v. UKRAINE»), рішення від 03 квітня 2008 року).

Згідно доводів щодо перегляду постанови апеляційного суду за виключними обставинами заява подана АТ «Державний ощадний банк України», фактично, з метою переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи № 727/1057/16, та скасування постанови апеляційного суду у справі через незгоду заявника з висновками суду.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що заявником не доведена наявність виключних обставини, в розумінні частини статті 423 ЦПК України для перегляду постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року.

Заявник посилається на рішення Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2022, яке жодним чином не впливає на сутність винесеного рішення, як про це стверджує заявник.

Відповідно до частини 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина 4 статті 429 ЦПК України).

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав для такого перегляду постанови апеляційного суду та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 381, 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про перегляд постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року за виключними обставинами у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором відновлювальної кредитної лінії, та за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання розрахунку заборгованості по кредиту таким, що не відповідає умовам кредитного договору та чинному законодавству, визнання кредитного договору припиненим відмовити.

Постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2018 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено- 23 серпня 2022 року

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

І.М. Литвинюк