Справа №760/4552/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду і із скаргою і просить:

- зобов`язати уповноважених осіб Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешти з майна, які було накладено згідно постанови у виконавчому провадженні № 42615456 від 24 березня 2014 року, постанови у виконавчому провадженні № 44311476 від 08 серпня 2014 року та постанови у виконавчому провадженні № 44663784 від 09 вересня 2014 року;

- скасувати арешти, накладені Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешти з майна, які було накладено згідно постанови у виконавчому провадженні № 42615456 від 24 березня 2014 року, постанови у виконавчому провадженні № 44311476 від 08 серпня 2014 року та постанови у виконавчому провадженні № 44663784 від 09 вересня 2014 року.

Посилається на те, що Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було накладено арешти на її майно згідно постанови у виконавчому провадженні № 42615456 від 24 березня 2014 року, постанови у виконавчому провадженні № 44311476 від 08 серпня 2014 року та постанови у виконавчому провадженні № 44663784 від 09 вересня 2014 року.

У лютому місяці 2021 року ОСОБА_2 в її інтересах звернувся з адвокатським запитом до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві за отриманням інформації про хід виконавчих проваджень № 42615456 від 24 березня 2014 року, № 44311476 від 08 серпня 2014 року та № 44663784 від 09 вересня 2014 року, а також знятня арештів з майна, накладених у межах даних виконавчого проваджень.

До зверенння були надані документи про виконання грошових зобов`язань.

Відповіді на запит отримано не було.

Вважає, що єдиним способом захисту її прав є звернення до суду, тому просить задовольнити скаргу.

Ухвалою суду від 25 травня 2022 року було відкрито провадження у справі.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Судом встановлено, що 25 березня 2014 року, 08 серпня 2014 року та 09 вересня 2014 року ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києвібуло винесено постанови про накладення арешту на майно боржника у виконавчих провадженнях № 42615456, № 44311476 та № 44663784 відповідно.

Дані факти підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 279856466.

З постанов державного виконавця вбачається, що боржниками за виконавими документами були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З долученої представником заявика копії Свідоцтва про шлюб вбачається, що заявник 05 березня 2019 року зареєструвала шлюб та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_1 .

/ а.с. 7 - 8; 57 /

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Судом встановлено та не спростовувалося заінтересованими особами, рішення суду фактично виконано в повному обсязі.

Таким чином, виконавче провадження підлягає закінченню, а накладений на майно боржника арешт зняттю.

З матеріалів справи вбачається, що кредиторами заявника за вказаним виконавчими провадженнями були ПАТ`КБ`Приватбанк» та ТОВ`АУЗ Факторинг».

Постановами 06 грудня 2017 року виконавчі документи про стягнення заборгованості з заявника були повернуті стягувачу з правом повторного звернення до виконання до 06 грудня 2020 року.

З інформації пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 14 липня 2022 року вбачається, що вказані виконавчі провадження зазначені як завершені.

/ а.с. 35 /

Інформація про інші відкриті виконавчі провадження відносно заявника відсутні.

Підстави для зняття арешту з майна боржника за ініціативою державного виконавця врегульовано ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом частини 5 даної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче проваження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент виникнення спірних правовідносин / примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Статтею 39 Закону визначено, що при закінченні виконавчого провадження саме на державного виконавця покладено обов`язок припинити чинність арешту майна.

З Автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що виконавчі провадження № 42615456, № 44311476 та № 44663784 завершені.

З наданих представником заявника до суду доказів вбачається, що за досягнутою домовленістю заявником з кредитрами заборгованість була погашена.

Це підтверджується довідками ТОВ`Кредекс», як правонаступникаТОВ» АУЗ Факторинг», та АТ КБ`Приватбанк», наданих до суду представником заявника 04 липня 2022 року.

/ а.с. 36 - 54 /

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості; власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 19, 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 5, 18, 26, 39, 40, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 263, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладені постановами Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 42615456 від 25 березня 2014 року, у виконавчому провадженні № 44311476 від 08 серпня 2014 року та у виконавчому провадженні № 44663784 від 09 вересня 2014 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.А.Шереметьєва