Єдиний унікальний номер: 378/245/22
Провадження № 2/378/83/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2022 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Поліщука Р. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що всмт. Ставище ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 вона (позивачка - ОСОБА_5 ), уклавши шлюб з ОСОБА_6 , змінила прізвище на ОСОБА_7 . Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 3,3804 га відповідно до державного акту на право власності на землю серії ЯЛ № 851829. 10 червня 2010 року ОСОБА_4 заповіла все своє майно їй (позивачці). 07 квітня 2022 року вона дізналась про наявність заповіту, посвідченого у виконкомі Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області 10.06.2008 року за № 191, отримавши дублікат вказаного заповіту в Ставищенській селищній раді. 30 травня 2022 року нотаріусом Ставищенської РДНК було винесено постанову у відмові видати їй (позивачці) свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої матері ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вона у вказаний строк не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини по причині, що їй було невідомо про існування вищевказаного заповіту, оскільки вона не проживала з покійною матір`ю, і вважає це суттєвою причиною пропуску строку успадкування. Тому встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин.

Позивачка просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 14.06.2022 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, призначено підготовче судове засідання (а. с. 25).

Ухвалою суду від 01.07.2022 залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 (а. с. 64).

Ухвалою суду від 27.07.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду (а. с. 90).

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, підтвердили обставини, на які посилаються в позові позивачка.

Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглядати без участі представника за наявними матеріалами (а. с. 50, 96).

Третя особа ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових поясненнях, поданих суду 08.07.2022 представником третьої особи, з посиланням на наступне.Позивачка ОСОБА_1 та третя особа по справі ОСОБА_3 є доньками спадкодавиці ОСОБА_4 , тобто спадкоємцями першої черги, які були обізнані про факт смерті матері. ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний термін звернулася до нотаріуса Ставищенської РДНК з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги, в зв`язку з чим нотаріусом відкрита відповідна спадкова справа. Позивачка, проживаючи в смт. Ставище, знаючи про факт смерті матері, не маючої тривалих хвороб, проживаючи в районі постійного проживання матері за місцем знаходження спадкового майна, достеменно знаючи про наявність заповіту, дублікат, якого наданий їй за її заявою 07.04.2022 Ставищенською селищною радою, до нотаріуса не зверталася до травня 2022 року. Обставини, на які посилалася позивачка, не є поважними (пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Безпідставними є посилання позивачки на правові висновки Верховного Суду України в постановах у справах №6-1320цс7, №634/3049/16-ц, №750/262/20, №145/148/20, оскільки вони стосуються спорів за участю спадкоємців за заповітом, які не належить до кола спадкоємців заповідача першої черги за законом, при наявності таких спадкоємців, тобто, стосуються обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування зумовило пропуск тривалого строку для прийняття спадщини. В той же час, відповідно до висновку Верховного Суду України від 29 червня 2021 року по справі №671/308/20 (провадження № 61-16392св20), який відповідає характеру правовідносин, що виникли по даній справі, у випадку, якби позивач не була спадкоємцем першої черги, вона дійсно б не мала підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізналась про існування заповіту, і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку (а. с. 78-81). Крім того представник третьої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав на те, що даний позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, її представника ОСОБА_2 , третьої особи та її представника ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів спадкової справи, заведеної Ставищенською районною державною нотаріальною конторою (а. с. 33-48) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а. с. 37 зв.), яка на момент смерті відповідно до державного акту на право власності на землю серії ЯЛ № 851829 була власницеюземельної ділянки розміром 3,3804 га, розташованої на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області (а. с. 9).

За життя 10 червня 2008 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 , вказаний заповіт посвідчений секретаремІванівської сільської ради Ставищенського району Київської області 10.06.2008 року за реєстровим № 191 (а. с. 42).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її дочки ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_3 (третя особа), що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження та одруження (а. с. 39, 45)

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 78 - 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи (а. с. 33-48) встановлено, що спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 прийняла її дочка третя особа ОСОБА_3 , подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 33).

Згідно довідки Ставищенської селищної ради від 13.09.2021 за № 495 ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована в с. Богатирка Білоцерівського району Київської області, до дня смерті разом із спадкодавицею була зареєстрована та постійно проживала лише її сестра ОСОБА_4 , інших осіб, в тому числі спадкоємців, які б постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавицею до дня її смерті немає (а. с. 38).

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги та пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Причинами пропуску вказаного строку ОСОБА_1 в позові вказує те, що вона лише 07.04.2022 дізналась про наявність вищевказаного заповіту, отримавши його в Ставищенській селищній раді, на підтвердження чого суду надала копію довідки вказаної селищної ради від 07.04.2022 про отримання нею дубліката заповіту (а. с. 11). Отримавши дублікат заповіту 07.04,2022 році, позивачка 30.05.2022 подала до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва на спадкове майно (вищевказану земельну ділянку) після смерті матері (а. с. 46), на що державний нотаріус вказаної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. 30.05.2022 винесла постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що спадкоємиця ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 пропустила строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом термін не подала, разом із спадкодавицею до дня її смерті не проживала (а. с. 47).

Як зазначила позивачка в судовому засіданні вона знала про смерть матері, була на її похоронах, знала, що мати, мала у власності земельну ділянку, яку здавала в оренду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Суд звертає увагу, що в будь-якому разі, будучи спадкоємцем першої черги незалежно від наявності заповіту, сподіваючись отримати після смерті матері спадкове майно, позивачка мала звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Вказана вимога закону позивачем виконана не була без поважних причин.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеного в постанові Верховного Суду України від 29 червня 2021 року по справі №671/308/20 (провадження № 61-16392св20), який відповідає характеру правовідносин, що виникли по даній справі. Так, Верховний суд у вказаній постанові зазначив, що у випадку, якби позивач не була спадкоємцем першої черги, вона дійсно б не мала підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізналась про існування заповіту, і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку.

Твердження позивачки, що вона випадково дізналась про наявність вищевказаного заповіту суд не приймає до уваги, оскільки позивачка знала про смерть матері та наявність спадкового майна, була спадкоємцем за законом першої черги, протягом шести місяців мала можливість подати заяву про прийняття спадщини, поважних причин пропуску зазначеного строку позивачкою в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, суд вказує не те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у справі про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув у справі № 759/3515/19, в якій досліджувались питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини та законності подачі позову до Київської міської ради за наявності інших спадкоємців.

Цей позов ОСОБА_1 заявлено до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, як до неналежного відповідача, оскільки в справі наявна інша спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавиці.

Позивачка у цій справі при обговоренні питання про залучення до участі у справі іншої спадкоємиці ОСОБА_3 клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі ОСОБА_3 як співвідповідача не заявляла. Тому останню за ініціативою суду ухвалою в підготовчому судовому засіданні було залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а. с. 64).

Таким чином, суд з урахуванням вищевикладеного, а також з урахуванням подачі позову до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1217, 1261, 1269 ч. 1, 1270 ч. 1, 1272 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10 -13, 78-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 17 серпня 2022 року.

Суддя Н. М. Марущак