Справа № 355/734/21
Провадження № 2/355/244/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Спінулової В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Прості Займи» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказавши, що ТОВ «Прості Займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості Займи», які розміщені за посиланням www/bistrozaim. Так, 25.05.2018 року між ТОВ «Прості Займи» та відповідачем укладено Договір про надання фінансових послуг № 14, шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на офіційному сайті www/bistrozaim.ua, відповідно до якого останній отримав кредит на особисті потреби у розмірі 3 000, 00 грн. строком на 18 календарних днів та зобов`язався його повернути і сплатити відсотки у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів: кошти за Кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». Так, відповідно до довідки, наданої ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу 25.05.2018 о 13:15 відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн.

Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 07.05.2021 утворилася заборгованість в розмірі 71 053,24 грн., яка складається з: 3 000,00 грн. - сума кредиту; 64 044,00 грн. проценти за користування кредитом; 939,24 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 3 070,00 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Посилаючись на те, що заборгованість до теперішнього часу не погашена, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прості Займи» заборгованість за договором надання фінансових послуг від 25.05.2018 року, в розмірі 71 053,24 грн. та судові витрати в розмірі 2 270, 00 грн.

Ухвалою від 25.11.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02.03.2022 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано від Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію відносно надходження на банківську карту відповідача 25.05.2018 переказу у розмірі 3 000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 08.04.2022, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 , про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, зокрема: шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно із ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавав. Інших заяв і клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що ТОВ «Прості Займи» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження НКФУ № 3601 від 29 серпня 2017 року. Основним видом діяльності ТОВ «Прості Займи» є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту.

Так, 25.05.2018 року між ТОВ «Прості Займи» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 14, у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача, згідно умов якого відповідач отримала кредит на особисті потреби у розмірі 3 000, 00 грн. строком на 18 днів та зобов`язалася його повернути і сплатити відсотки у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування.

В інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу № 14 від 25.05.2018 року містяться дані ОСОБА_1 , прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 41, останні чотири цифри 6343 (а.с. 12).

Відповідно до вказаної заяви ОСОБА_1 підтвердив підписання кредитного договору шляхом введення СМС коду 6941.

ТОВ «Прості Займи» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 25.05.2018 року через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 3 300, 00 грн. на платіжну картку, вказану позичальником у заяві.

Згідно довідки вих.№334 від 07.05.2021 ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську кредитну картку ОСОБА_1 перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 3 000,00 грн., що підтверджується даними про отримання на картку перші дві цифри якого - 41, останні чотири цифри 6343, час запиту 25.05.2018 року о 13 год. 15 хв. (а.с. 13).

Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та не повернула позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 07.05.2021 утворилася заборгованість.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією заяви-анкети про отримання кредиту від 25.05.2018 року, довідкою ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 07.05.2021 року, Правилами про порядок надання коштів у позику, затверджені протоколом ТОВ «Прості займи» від 05.01.2018 року, Умовами надання та обслуговування кредитів ТОВ «Прості займи», розрахунком заборгованості.

Разом з тим, згідно вказаного розрахунку вбачається, що відповідач сплатив 21.06.2018 ТОВ «Прості Займи» кошти в розмірі 1 080,00 грн. на погашення процентів (а.с. 30).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст.ст. 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 Цивільного кодексу України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, вимоги позивача ТОВ «Прості Займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3000,00 грн. є доведеними та підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за період з 25.05.2018 по 07.05.2021 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору ТОВ «Прості Займи», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 11.06.2018.

Таким чином, позикодавець ТОВ «Прості Займи» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (18 днів), тобто до 11.06.2018. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «Прості Займи» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена ТОВ «Прості Займи» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 25.05.2018 по 07.05.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, штрафних санкцій, а саме індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з 25.05.2018 по 07.05.2021, індекс інфляції за весь період прострочення становить 939,24 грн. та 3% річних від простроченої суми становить 3 070,00 грн. Проте, суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «Прості Займи» було враховано відсотки за користування кредитом, нарахованих за період з 25.05.2018 по 07.05.2021.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Прості Займи» щодо стягнення індексу інфляції та 3% річних за весь період прострочення не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу з відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 137,46 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 626, 627, 628, 638, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» (, вул. Незалежності України, буд. 39-А, офіс 25, Вознесенський р-н, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69037) суму заборгованості за Договором надання фінансових послуг №14 від 25.05.2018 в розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» (, вул. Незалежності України, буд. 39-А, офіс 25, Вознесенський р-н, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69037) витрати на сплату судового збору у сумі 137,46 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Червонописький