Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1404/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15.08.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Кашуба А.В.

за участю секретаря судового засідання - Чернянчук К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виноградівський відділ державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Виноградівський відділ державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у якому просить зняти арешт з нерухомого майна - двокімнатної квартири загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , який накладений постановою №51761583 від 26.07.2016 Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та зареєстрований за №19277309 (спеціальний розділ) від 02.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.07.2020 року на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1269 від 06.07.2020 року було проведено аукціон по лоту № GL3N218754 з продажу кредитного портфелю АТ «Дельта Банк». Згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-07-06-000033-b від 28.07.2020 року переможцем аукціону було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Діджи Фінанс». На підставі рішення ВД ФГВФО №1560 від 25.08.2020 року за результатами аукціону від 28.07.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений та нотаріально посвідчений Договір № 2303/К/1 від 02.09.2020 року. ТОВ «Діджи Фінанс» як переможець торгів, здійснило повну оплату коштів на користь АТ «Дельта Банк», як визначено пунктом 4 і пунктом 4.1 Договору про відступлення прав вимоги. За вказаним Договором про відступлення прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» одержало, в тому числі, право вимоги за Кредитним договором № 981-0221004/ФКВ-08 від 25.09.2008 та Іпотечним договором № 981-0221004/Zфквіп-08 від 25.09.2008 року, укладеними з ОСОБА_1 . Згідно з вищезазначеним Іпотечним договором зобов`язання відповідача забезпечувались іпотекою нерухомого майна, що належало йому, а саме: двокімнатною квартирою загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що розташована АДРЕСА_1 . На підставі Договору № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги від 02.09.2020 року у ТОВ «Діджи Фінанс» виникли грошові вимоги до Відповідача на загальну суму 1424304,64 грн.

Вказує, що в Іпотечному договорі від 25.09.2008 року містилося іпотечне застереження, на підставі чого ТОВ «Діджи Фінанс» було прийнято рішення про задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок предмету іпотеки шляхом прийняття у власність предмета іпотеки в порядку ст. 37 Закону України Про іпотеку. 20.10.2021 року, реалізуючи свої права іпотекодержателя, ТОВ «Діджи Фінанс» отримало у власність вищевказане нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Перехід права власності підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.02.2022 року.

11.02.2022 року при отриманні інформаційної довідки виявилося, що постановою від 26.07.2016 року № 51761583 державним виконавцем було накладено арешт на все майно, відповідачу по справі, а саме, на нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що на момент винесення постанови належало відповідачу по справі. Вказане обтяження зареєстроване за № 19277309 від 02.03.2017.

Зазначає, що наявність даного арешту на нерухоме майно та записів про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обмежує право власності позивача, тому змушені звернутися до суду за захистом своїх прав та свобод.

Ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.03.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, про що повідомлено учасників справи.

Позивач подав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про наявність судового спору, про його предмет та підстави - обізнаний, про що свідчить розписка про отримання судової повістки та копії позову із додатками (а.с.20). Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України у зв"язку із поверненням подальших судових повісток без вручення через відсутність адресата вдома. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав.

Третя особа - Виноградівський відділ державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання свого повноважного представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки свого представника, суд не повідомили, заяв про відкладення чи про розгляд за їх відсутності чи письмових пояснень щодо позову до суду не надходило.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, суд вирішив наступне.

Суд встановив, що 02.09.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» (надалі Банк) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Новий кредитор) укладено договір № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п.1 вказаного Договору Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень, і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

У відповідності до п.2 вказаного вище Договору, за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4 цього Договору набуває усі права кредитора за Основними договорами.

Відповідно до додатку до Договору №2303/К/1 про відступлення прав вимоги за номером 1325 вказаний боржник ОСОБА_1 та Кредитний договір № 981-0221004/ФКВ-08 від 25.09.2008 та Іпотечний договір № 981-0221004/Zфквіп-08 від 25.09.2008 року, укладені з ОСОБА_1 , у якому ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право вимоги до відповідача - ОСОБА_1 за вказаним договором на загальну суму 1424304,64 грн. (а.с. 9).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.02.2022 року № 299051027, 10.02.2022 року зареєстровано право власності за ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на об`єкт нерухомого майна: двокімнатну квартиру загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , підставою для державної реєстрації вказано: Іпотечний договір, № 981-0221004/Zфквіп-08 від 25.09.2008 року (а.с. 10).

Також, у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 299068274 від 11.02.2022 року за параметрами пошуку права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за адресою: АДРЕСА_1 , у розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень зазначено, що постановою від 26.07.2016, номер 51761583, Виноградівський РВ ДВС, було накладено арешт на майно боржника. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34108607 від 02.03.2017 року, ОСОБА_2 , Виноградівський РВ ДВС. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Обтяжувач: Виноградівський районний відділ державної виконавчої служби, . Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 . Опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Вказане обтяження зареєстроване за № 19277309 (а.с. 11-12).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. А у відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту.

Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 08.11.2019 року у справі № 643/3614/17 зазначив, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), і виникають із цивільних правовідносин та відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Натомість вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/1247/18 (провадження № 12-99гс19).

Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Вирішуючи даний спір, суд виходить із встановлених фактів, а саме, з того, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , - є позивач ТОВ Діджи Фінанс, право власності на яке зареєстровано за ним 10.02.2022 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.02.2022.

Згідно з відомостями вищезазначеного реєстру у відповідача ОСОБА_1 відсутнє право власності на дану квартиру.

Відтак, відомості про обтяження вказаної квартири, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стосовно арешту накладеного на підставі постанови № 51761583 від 26.07.2016 року Виноградівського РВ ДВС порушують права позивача, власника квартири, щодо користування і розпорядження своєю власністю, які гарантовані йому Конституцією України.

Наявність незнятого арешту, зокрема на зазначену вище квартиру перешкоджає дійсному власнику володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та зняття арешту з нерухомого майна - двокімнатної квартири загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , який накладений постановою № 51761583 від 26.07.2016 року Виноградівського РВ ДВС.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження, під час судового розгляду справи встановлено порушення прав позивача щодо користування і розпорядження своєю власністю, тому таке підлягає судовому захисту шляхом скасування арешту.

За таких обставин, та встановлені у справі обставини, а також те, що суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виноградівський відділ державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про зняття арешту з нерухомого майна, - задовольнити повністю.

Зняти арешт з нерухомого майна - двокімнатної квартири загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , який накладений постановою № 51761583 від 26.07.2016 року Виноградівського РВ ДВС і зареєстрований за №19277309 від 02.03.2017 року у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) судовий збір в розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

ГоловуючийА. В. Кашуба