Провадження № 2-о/161/274/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінській С.С.

при секретарі - Лесько Б.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернуласяв суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Донецькій народній Республіці Ордженікідзівському районі в м. Маріуполі.

В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначає, що вона є дружиною померлого, а оскільки органи РАЦС-у відмовляють їй у видачі свідоцтва про смерть, посилаючись на те, що смерть зареєстрована на непідконтрольній Україні території, звернулася до суду. Встановлення факту смерті заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги заяви підтримує.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи.

Дослідивши подані до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Так, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 перебували у у шлюбі, а саме останній був чоловіком заявниці, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 11.07.2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 8) .

Факт смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполі, Донецької Народної Республіки, підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №255 від 18.07.2022 року, виданою Донецькою Народною Республікою Орджонікідзевський р-н, м. Маріуполь.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Однак суд, при розгляді вказаної категорії справ, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справах Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про видачу свідоцтва про смерть ОСОБА_2 однак йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545.

Згідно Постанови пленуму ВСУ №5 заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполі Орджонікідзевського району Донецької Народної Республіки.

Керуючись ст. ст. 293-294, 317 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполі Орджонікідзевського району Донецької Народної Республіки.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 серпня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Крупінська С.С.