Справа № 562/1700/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Саган Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права, та документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Згідно положень ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частина 1 ст.161 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Зокрема, відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 2 ст.160 ЦПК України встановлено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначає, що вона зареєстрована та постійно проживає в АДРЕСА_1 , що стверджується також довідкою про реєстрацію місця проживання № 2111 від 23.09.2019, виданою Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області.

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання № 214 від 02 квітня 2020 року, виданої Спасівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: с.Стеблівка Рівненського району (раніше Здолбунівського району) Рівненської області, з 02 квітня 2020 року.

Згідно довідки № 5688/2478 від 17 серпня 2022 року, виданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 18 червня 2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що місце проживання малолітньої дитини сторін зареєстроване за місцем проживання батька ОСОБА_2 .

Заявником ОСОБА_1 до заяви не додано будь-якого доказу на підтвердження того, що малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також, у відповідності до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги.

В порушення наведених вимог чинного законодавства заявником ОСОБА_1 не надано доказу на підтвердження її права звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Згідно з ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, ст.163, п.1 ч.1 ст.165, ч.1 ст.166 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_1 відмовити у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С у д д я