Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-н/711/199/22
Справа № 711/3481/22
16 серпня 2022 року м. Черкаси
Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Старікова М.М., розглянувши заяву Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 боргу за водопостачання та водовідведення, інфляційних і 3 % річних, -
Заявник - КП «Черкасиводоканал» ЧМР звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення.
Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного висновку:
Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
За п. 5 ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послугами за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
При цьому, відповідно до п. 13 та п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем житлово-комунальних послуг (далі - споживач) є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користуєтьсяоб`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Отже, виходячи із норм чинного законодавства, власник, співвласник майна та зареєстровані в ньому споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Крім того, згідно з п. 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», в частині, що не суперечить нормам чинного цивільного процесуального законодавства, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.
Також, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п. 4 ч.2 ст. 163 ЦПК України).
Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу. Крім того згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Із матеріалів даної справи вбачається, що заявником за об`єктом побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_3 , яка не є стороною у даній справі.
Заявник просить стягнути заборгованість за водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які зареєстровані за вказаною адресою.
Між тим, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, заявником не додано копію договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, який укладено між КП «Черкасиводоканал» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви.
Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Отже, заявник просить стягнути солідарно з двох боржників вказану заборгованість за надані комунальні послуги.
Однак вказані обставини щодо виникнення солідарного обов`язку боржників не підтверджені жодними доказами, що не може свідчити про безспірність заявлених вимог.
Матеріали справи не містять відомостей про те, хто є власником вказаного житла, будь-які докази, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками чи співвласниками вказаного майна відсутні.
Отже, в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу не додано жодного доказу про укладення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в будь-якій формі договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заявник у своїй заяві вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сплачувати кошти за послуги з водопостачання та водовідведення, оскільки є споживачами даних послуг.
Отже, заявлена представником заявника сума не є безспірною, оскільки ґрунтуються на вимогах щодо солідарно стягнення заборгованості з двох боржників, однак виникнення такого солідарного обов`язку боржників не підтверджено жодним доказом.
Норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог, а оскільки заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий.
Відтак, суддя приходить до висновку, що заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України, а тому, згідно п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.
Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 163, 165, 166, 260-261, 353-355, ЦПК України, суддя, -
Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами в спрощеному позовному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М. М. Старікова