Справа № 444/3472/20
Провадження № 2/444/71/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Львівської міської ради, ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до Львівської міської ради, ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання права власності на нерухоме майно з підстав зазначених у позовній заяві. Просять суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задоволити.

Відповідач - представник Львівської міської ради в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання на його електронну адресу судової повістки.

Відповідач - ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника заперечень щодо позову не має.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із копії виписки з погосподарської книги № 176 від 04.02.2020 року; особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.15) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності за колгоспним двором головою якого був ОСОБА_7 . Іншими членами двору були:

- ОСОБА_8 - дружина;

- ОСОБА_1 - донька;

- ОСОБА_9 -онука;

- ОСОБА_5 -онук;

- ОСОБА_10 -онука;

- ОСОБА_2 - інший родич.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , голова колгоспного двору, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

З довідки вииданої Зашківською сільською радою Жовківського району Львівської області за № 984 від 03.09.2020 року (а.с. 13) вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_7 Зашківською сільською радою не посвідчувався.

Після його смерті залишилося наступне майно 1/7 частина житловий будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , дружина голови колгоспного двору, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

Те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були подружжям стверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.07.1954 року (а.с. 9).

ОСОБА_8 склала в користь позивача - ОСОБА_1 заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 02, що видно з його копії, яка долучена до позовної заяви (а.с. 8).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 уклали шлюб 25.07.1987 року та дружині після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_12 , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10).

Батьками ОСОБА_11 були: ОСОБА_7 - батько та ОСОБА_8 - мати, що видно із копії свідоцтва про її народження серії НОМЕР_4 (а.с.10).

Тобто, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 - дочка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були членами колгоспного двору, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вважає позивач ОСОБА_1 , після смерті її матері - ОСОБА_8 залишилося наступне спадкове майно - 2/7 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , так як ОСОБА_8 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 і вели спільне господарство та залишилася проживати до своєї смерті, розпоряджалася належною частиною будинку ОСОБА_7 , а тому ОСОБА_8 була такою, що спадщину після смерті свого чоловіка прийняла фактично.

На підставі вищенаведеного, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на 3/7 частки колгоспного двору, що за адресою: АДРЕСА_1 (1/7 частку її як члена колгоспного двору; 1/7 частку, яка належала її батьку ОСОБА_7 та яка фактично успадкована її матірю ОСОБА_8 та 1/7 частку, яка належала її матері ОСОБА_8 як члену колгоспного двору). Вважає, що 2/7 частки будинковолодіння охоплені заповітом, який склала ОСОБА_8 в її користь.

Однак, судом встановлено наступне.

Так, на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області з Жовківської ДНК на адресу суду було направлено копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (батька позивачки ОСОБА_1 ).

З копії спадкової справи № 445 заведеної 17.12.1996 року після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 84-88) вбачається, що 23.12.1996 року до Жовківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся ОСОБА_6 - син померлого ОСОБА_7 та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Окрім цього, на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області з Жовківської ДНК на адресу суду було направлено копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (матері позивачки ОСОБА_1 ).

З копії спадкової справи № 460/2020 заведеної 29.10.2020 року після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 57-72) вбачається, що 29.10.2020 року до Жовківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася ОСОБА_1 - дочка померлої ОСОБА_8 .

Інших спадкоємців, крім позивача ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_8 немає, що вбачається із копії спадкової справи № 460/2020.

З вищенаведеного суд робить висновок, що позивач ОСОБА_1 має право на оформлення лише 2/7 частки колгоспного двору, що за адресою: АДРЕСА_1 (1/7 частку її як члена колгоспного двору та 1/7 частку по заповіту після смерті ОСОБА_8 , яка належала їй як члену колгоспного двору).

Відповідно до копії довідки виданої КП ЛОР «БТІ та ЕО» від 04.02.2020 р. за № 2/1031 реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилася; свідоцтво про право власності не видавалося (а.с.20).

Судом встановлено, що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 відносилось до колгоспного типу двору.

Таким чином, всі його члени: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 являються співввласниками даного будинковолодіння по 1/7 частині кожен.

Згідно копій свідоцтв про шлюб (а.с.17-18) члени колгоспного двору ОСОБА_10 та ОСОБА_9 змінили дівочі прізвища у звязку із одруженням, а саме: ОСОБА_10 на ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на ОСОБА_14 .

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зверталася до державного реєстратора, щоб зареєструвати належну їй частку у колгоспному дворі, однак такій було відмовлено у реєстрації, що стверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с. 17).

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її батьки такого права належним чином не зареєстрували (а.с. 72).

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживала з нею до дня її смерті, однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на 1/7 частку належної ОСОБА_8 житлового будинку.

Окрім цього, ОСОБА_1 має право на 1/7 частку у будинковолодінні як за членом колгоспного двору.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту в судому порядку, однак за нею слід визнати право власності на 2/7 будинку АДРЕСА_1 , зважаючи на те, що 1/7 частка даного будинковолодіння належить ОСОБА_6 , як спадкоємцем після смерті батька - голови колгоспного двору ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інші позивачі, а саме, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають право на 1/7 частку в майні бувшого колгоспного двору кожен.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 та задоволення позовних вимог в повному обсязі інших позивачів.

Керуючись статтями 23, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/7 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: 1/7 частини в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та 1/7 частини, як члена майна бувшого колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору.

В задоволенні решти позовних вимог, а саме у визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/7 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 19.08.2022 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.