Ухвала

17 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 210/3346/19

провадження № 61-6508ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Умріхіна Олександра Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної мережі «Криворіжгаз» (далі - АТ «ОГМ «Криворіжгаз») про захист прав споживачів.

Позов мотивувала тим, що вона є власницею домоволодіння на АДРЕСА_1 , користується послугами відповідача щодо розподілу природного газу, який споживає для опалення будинку і приготування їжі.

08 вересня 2015 року вона придбала лічильник газу мембранний САМГАЗ G4 RS/2001-22 G3/4, дата виготовлення 16 липня 2015 року, зав. №4825876, який пройшов первинну повірку і мав відповідне тавро. Цей лічильник газу перевірений і зареєстрований АТ «ОГМ «Криворіжгаз» 08 вересня 2015 року за № 16434. Лічильник встановлено у її будинку, про що складено відповідний акт та встановлено охоронну пломбу марки «с» № 24108917.

05 квітня 2019 року представники відповідача оглянули лічильник та склали акт про порушення № 193, в якому зазначили, що є підозра на несанкціоноване втручання в роботу лічильники газу, а саме: не витримав перевірку мінімального вибрання газу протягом 5 хвилин, з підозрою до заміни шестеренок.

Позивач зазначила, що складений акт не містить факту того, що на лічильнику відсутня (або пошкоджена) охоронна пломба, яка встановлена 09 вересня 2015 року, тобто ця пломба була в наявності і не пошкоджена.

Протоколом від 05 квітня 2019 року № 432 лічильник направлено на експертизу за ініціативою відповідача, де також зазначено, що лічильник має непошкоджену пломбу.

17 квітня 2019 року комісія із шести осіб у присутності позивача провела експертизу лічильника та склала акт від 17 квітня 2018 року № 1118.

За результатами зовнішнього огляду лічильника комісія визначила, що заводські пломби на лічильнику наявні, але є підробними, встановила пошкодження відлікового механізму без зазначення обґрунтування такого висновку, згідно з пунктом 1.3 акта присутні механічні пошкодження та інше, без зазначення, яке саме пошкодження, його вид, де розташоване і що саме є у лічильнику.

Позивач вважала, що визначені в акті експертизи порушення викладені дуже загально, без належної конкретизації цих порушень. При цьому, у пункті 2.2 зазначена герметичність лічильника, що вказує на відсутність здійснення несанкціонованого доступу до відлікового механізму, який знаходиться в середині лічильника. У пункті 2.3 зазначені похибки лічильника за об`ємної витрати, які, на думку позивача, не є зрозумілими і потребують роз`яснення спеціаліста.

Відповідачем нараховано позивачу грошову суму в розмірі 67 815,72 грн за необліковане споживання 6248,32 куб. м природного газу за період часу з 05 квітня 2018 року до 05 квітня 2019 року.

Позивач вважала дії та вимоги відповідача щодо нарахування додаткових платежів за несанкціонований відбір природного газу протиправними та такими, що не підлягають виконанню, тому просила суд: визнати незаконним акт експертизи від 17 квітня 2019 року № 1118 лічильника газу складений комісією відповідача, який встановлює факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, що розташований в домоволодінні на АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення діючої комісії відповідача з розгляду актів про порушення від 25 квітня 2019 року № 32 про нарахування позивачу грошової суми в розмірі 67 815,72 грн за необлікований об`єм природного газу в розмірі 6248,32 куб. м; визнати право споживача не сплачувати на користь відповідача витрат на експертизу згідно з актом послуг на загальну суму 2 998,22 грн; зобов`язати відповідача негайно поновити газопостачання позивачу.

Рішенням від 21 лютого 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в позові відмовив.

Постановою від 08 червня 2022 року Дніпровський апеляційний суд апеляційну скаргу адвоката Умріхіна О. В. в інтересах ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2022 року - без змін.

У липні 2022 року адвокат Умріхін О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначений баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Малозначна справа як справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи тазначення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржені, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою адвоката Умріхіна Олександра Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська