Ухвала

15 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 314/1568/19

провадження № 61-7720ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргуАкціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана представником Іванісовим Володимиром Сергійовичем, на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача фінансових послуг, за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») про захист прав споживача фінансових послуг, у якому просив зобов`язати відповідача припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_1 за кредитною карткою № НОМЕР_2 процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, та їх скасування, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) 30 грудня 2018 року включно, зобов`язати відповідача припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_3 за зарплатною карткою № НОМЕР_4 процентів, пені та інших штрафних санкцій, та їх скасування, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) до 30 грудня 2018 року включно, а також зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 за кредитною карткою № НОМЕР_2 та картковому рахунку № НОМЕР_3 за зарплатною карткою № НОМЕР_4 , станом на 30 грудня 2018 року на 23:32:00 год.

У вересні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 42 499,44 грн, яка складається із: заборгованість за кредитом - 34 656,95 грн; заборгованість за відсотками 5 898,10 грн; заборгованість по пені 769,75 грн; комісію -1079,39 грн, розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту - 59,54 грн; розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 35,72 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_1 за кредитною карткою № НОМЕР_2 процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, та їх скасування, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) з 30 грудня 2018 року включно. Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_3 за зарплатною карткою № НОМЕР_5 процентів, пені та інших штрафних санкцій, та їх скасування, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) з 30 грудня 2018 року включно. Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 за кредитною карткою № НОМЕР_2 та картковому рахунку № НОМЕР_3 за зарплатною карткою № НОМЕР_4 станом на 30 грудня 2018 року на 23:32 год. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову АТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

АТ «Державний ощадний банк України» засобами поштового зв`язку 09 серпня 2022 року подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Іванісовим В. С., на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2022 року. АТ «Державний ощадний банк України» посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом спору у справі за первісним позовом є зобов`язання припинити нарахування та відновити залишок коштів.

Предметом спору у справі за зустрічним позовом є стягнення заборгованості у розмірі 42 499,44 грн.

Отже, справа № 314/1568/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 314/1568/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ «Державний ощадний банк України»подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана представником Іванісовим Володимиром Сергійовичем, на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача фінансових послуг, за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук