КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7640/2022
УХВАЛА

11 серпня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Моторіній В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року, постановлене суддею Сенько М.Ф. , у цивільній справі за позовом Прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним державного акту,

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року позивач Прокурор Святошинського району м. Києва звернувся до суду із позовом до Київської міської ради, ОСОБА_2 у якому просив визнати незаконним і скасувати рішення Київської міської Ради №872/1928 від 09.07.2009р. «Про передачу громадянці ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 », визнати недійсним Державний акт серії ЯЖ №912783 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0272, площею 0,1 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім`я ОСОБА_2 . Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 17.06.2010р. та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05-7-03777, на підставі рішення Київської міської Ради №872/1928 від 09.07.2009р., відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0272, вартістю 358 040,75 грн. за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської Ради, зобов`язати ОСОБА_2 повернути на користь Київської міської Ради земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0272, вартістю 358 040,75 грн., що розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що вказана земельна ділянка відведена відповідачу з порушенням вимог частини 9 ст.118 ЗК України, зокрема, щодо погодження проекту відведення земельної ділянки із природоохоронними органами, а саме: з Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі, натомість, проект землеустрою 29.05.2009р. погоджено Управлінням охорони навколишнього природного середовища виконавчого органу Київської міської ради, який не відноситься до органів Мінприроди.

Крім цього, земельна ділянка відведена відповідачу з порушенням частини 2 ст.52 ЗК України, яка на землях рекреаційного призначення забороняє діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан земель. Виділена у власність відповідачу земельна ділянка у відповідності до форми 6-зем, затвердженої наказом Держкомстату України №377 від 05.11.1998р., земельну ділянку по АДРЕСА_1 , вилучено із ненаданих у власність чи користування міських земель та за вказаною формою її віднесено до земель, які використовуються для відпочинку та інших відкритих земель, в тому числі зелених насаджень загального користування. Тобто, відповідно до ст.51 ЗК України, на час прийняття Київрадою оспорюваного рішення спірна земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення, але вказаним рішенням ця земельна ділянка була віднесена до земель житлової і громадської забудови. Однак, питання про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки висновками контролюючих органів не погоджувалось, що відповідно до правил п. «а» ст.21 ЗК України є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, оскільки є порушенням ст.20 ЗК України. У відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», проект відведення земельної ділянки ОСОБА_2 підлягав обов`язковій державній землевпорядній експертизі, проведення якої згідно пункту 4.1.1. Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України №391 від 03.12.2004р. віднесено до відання Державного комітету України по земельних ресурсах та його територіальних органів, що в спірному випадку проведено не було. Таким чином, проект землеустрою не отримав позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, що є порушенням ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Позивач вважав, що оскаржуваним ним рішенням Київради порушено право власності територіальної громади м. Києва на землю.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року позов Прокурора Святошинського району м. Києва задоволено.

Визнано незаконним і скасовано рішення Київської міської Ради №872/1928 від 09.07.2009р. «Про передачу громадянці ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Визнано недійсним Державний акт серії ЯЖ №912783 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0272, площею 0,1 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім*я ОСОБА_2 . Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 17.06.2010р. та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05-7-03777, на підставі рішення Київської міської Ради №872/1928 від 09.07.2009р.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0272, вартістю 358 040,75 грн., за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути на користь Київської міської земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0272, вартістю 358 040,75 грн., що розташована на по АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 17.05.2017 року на підставі заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0272 зареєстровано за Київрадою.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, 09.06.2021 року ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, але чиї права таким рішенням порушені, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також вказувала, що висновки суду не відповідають обставинам справи та є помилковими.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року скасовано. В задоволені позову Прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним державного акту відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник прокуратури просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 повинно бути закрите.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що на підставі державного акта серії ЯЖ № 912783 про право власності на земельну ділянку, виданого ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 17 червня 2010 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05-7-03777, ОСОБА_2 належить земельна ділянка загальною площею 0,1 га, з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний державний акт виданий на підставі рішення Київської міської ради від 09 липня 2009 року «Про передачу громадянці ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 ».

Також рішенням Київської міської ради від 09 липня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді Державної інспекції сільського господарства в місті Києві від 29 квітня 2013 року, рішення Київської міської ради від 09 липня 2009 року, а також в подальшому розроблення проектів землеустрою, прийняті з порушенням статей 116, 118 ЗК України. Проекти землеустрою розглянуті уповноваженими на те службами та органами, а саме: Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 25 травня 2009 року; Головним державним санітарним лікарем міста Києва від 05 червня 2009 року; Управлінням охорони навколишнього природного середовища Київської міської державної адміністрації від 29 травня 2009 року; Державною службою з питань національної культурної спадщини від 04 червня 2009 року; Головним управлінням земельних ресурсів від 05 червня 2009 року. Проте, всупереч статті 118 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в місті Києві не погоджено. Разом з тим, при обстеженні земельних ділянок на АДРЕСА_1 встановлено, що вони розташовані у лісосмузі, огороджені сітчастим, металевим, дерев`яним парканом та в більшості випадків використовуються невстановленими особами.

Також апеляційним судом встановлено, що 19 січня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Грошова оцінка земельної ділянки становить 215 948 грн.

На державному акті серії ЯЖ № 912783 на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_4 . ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 17 червня 2010 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05-7-03777, вчинено напис про перехід до ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 червня 2021 року право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 17 травня 2017 року за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2014 року.

Так, згідно з ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.. 17 ЦПК України Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.. 18 ЦПК України Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, вказала, що 19 січня 2012 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

На державному акті серії ЯЖ № 912738 на право власності на земельну ділянку, виданому ОСОБА_4 17.06.2010 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, вчинено напис про перехід до ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до ст.. 352 ЦПК України Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чиномзаконодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст..417 ЦПК України Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року не стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 , так як вона не була учасником правовідносин, які були предметом розгляду у суді першої інстанції, де суд вирішував питання законності надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2

ОСОБА_1 зазначає, що її права зачіпаються рішенням суду, оскільки вона уклала договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки і набула на неї право власності.

Як вбачається із матеріалів справи договір купівлі-продажу був укладений ОСОБА_2 і ОСОБА_1 19 січня 2012 року. Однак, ОСОБА_1 своє право власності на земельну ділянку не зареєструвала, не надала доказів, що вона фактично користувалася спірною земельною ділянкою, що вона сплачувала земельний податок, тобто будь-яких доказів здійснення нею права володіння та користування земельною ділянкою не надала.

Позивач, звертаючись із позовом до суду про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на землю був позбавлений можливості залучити ОСОБА_1 до участі у справі , так як її право на спірну земельну ділянку не було зареєстроване, крім того, вона не могла зареєструвати це право так як на земельну ділянку з 2010 року був накладений арешт у зв`язку із порушенням кримінальної справи.

Таким чином , суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи та висновків, які містяться в постанові Верховного суду, вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції не були порушені права ОСОБА_1 , оскільки вона не була учасником правовідносин, які були предметом розгляду у цій справі.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , яка вважає, що на підставі договору купівлі-продажу вона набула права власності на земельну ділянку, вправі звернутися до суду із позовними вимогами щодо захисту свого порушеного чи невизнаного права, однак, в межах справи за позовом прокурора до ОСОБА_2 щодо виділення земельної ділянки ОСОБА_1 не була учасником правовідносин .

Відповідно до ст.. 362 ч.1 п.3 ЦПК України Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки з апеляційною скаргою звернулася особа, права, свободи та інтереси якої оскаржуваним рішенням не вирішувалися, то апеляційне провадження у справі повинно бути закрите.

При цьому ОСОБА_1 у разі порушення її права власності на спірну земельну ділянку не позбавлена права звернутися до територіальної громади міста Києва з віндикаційним позовом шляхом витребування майна у кінцевого власника.

Керуючись ст. 367, 374, 362 ч.1 п.3 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року, постановлене суддею Сенько М.Ф. , у цивільній справі за позовом Прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним державного акту закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 15 серпня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: