ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5215/22 Справа № 215/5016/21 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/5016/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу,апеляційну скаргу відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Зеркін Артур Сергійович, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року, яке ухвалене суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 квітня 2022 року -,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Позов мотивовано тим, що з матір`ю позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання нею трудових обов`язків маляра 3 розряду Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦБУД», стався нещасний випадок внаслідок якого вона загинула. По факту нещасного випадку був складений Акт форми Н-1 від 18 вересня 2018 року № 14 про нещасний випадок, відповідно до висновків якого нещасний випадок, внаслідок якого загинула ОСОБА_4 , стався 27 липня 2018 року о 13 годині 15 хвилин, смерть наступила внаслідок падіння з висоти, в зв`язку з порушенням вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин механізмів тощо, порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин механізмів тощо, порушення п.11 розділу 6 глави VII НПАОП 0.00-1.80-18 «Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання»; розділу «Вимоги до виконання робіт з автовишки «Проекту виконання робіт №616-ППР» «На ремонтно-відновлені роботи по улаштуванню торкет покриття залізобетонних стінових панелей корпусу збагачення РЗФ-1 ПРАТ «ПІВНГЗК», невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушення: вимоги п.3.5 «Інструкція з охорони праці для машиніста автовишки та автогідропідіймача ФОП ОСОБА_2 №01-18», затвердженої наказом ФОП ОСОБА_2 , від 11.06.2018 №7, невиконання посадових обов`язків, порушення: вимоги п.2.3.1, 2.1.1 Посадової інструкції виконавця робіт дільниці загально-будівельних робіт №01 ремонтно-будівельного управління №2, затвердженої 04.05.2011.

Звістка про смерть матері призвела до того, що позивачка ОСОБА_1 зазнала сильного нервового потрясіння, незважаючи на сплив часу вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть матері не залишають її до теперішнього часу. Після смерті матері, вона залишилась без її піклування та любові. Мати завжди допомагала позивачці у будь-яких справах, підтримувала у складних життєвих ситуаціях. Після смерті матері її нормальні життєві зв`язки були знищені, вона постійно відчуває почуття туги та самотності і до теперішнього часу не може оговтатися від втрати близької людини.

Розмір моральної шкоди позивачка оцінює у 400 000,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача на її користь, без утримання податків та зборів, також просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві - задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1000 грн. на користь держави.

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог, в іншому рішення суду залишити без змін.

Вказує, що суд безпідставно у оскаржуваному рішенні зазначав про доведеність підстав та обставин, які стали підставою для подання позову, а в наступному і частковому задоволенні позовних вимог позивачки.

Вважає, що позивачкою не доведено факту завдання моральної шкоди та її розміру, оскільки не надано належних доказів, що вказують на глибину її страждань, внаслідок чого судом першої інстанції було зроблено помилкові висновки, що призвело до ухвалення рішення з порушення норм матеріального права.

Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було взагалі проаналізовано факт укладення договору про надання правової допомоги, наголошує, що квитанція не складена адвокатом, що, на його думку, виключає можливість віднесення суми грошових коштів, визначеної в такій квитанції до витрат на правову допомогу адвоката.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 , у свідоцтві про народження якої, матір`ю записана ОСОБА_4 (а.с. 6).

01.10.2017 між ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 0110/17, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги автотранспорту з екіпажем, а замовник - прийняти роботу і оплатити їх. При виконанні послуг автотранспорту використовуються транспортні засоби згідно з додатком № 1. У специфікації (додаток № 1 до договору) зазначений вантажний автопідйомник, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 21).

27.07.2018 року о 13 годині 15 хвилин у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПРОМСПЕЦБУД» - під час виконання своїх трудових обов`язків на майданчику із західної сторони будівлі рудозбагачувальної фабрики №1, поверху якої збудована конвеєрна галерея дробильної фабрики №1 ПРАТ «ПІВНГЗК» навпроти колон 107-106, внаслідок падіння з висоти, загинула матір позивачки ОСОБА_4 .

По факту нещасного випадку було складено Акт № 14 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18.09.2018 року.

Висновком комісії встановлено, що нещасний випадок з малярем ТОВ «Промспецбуд» ОСОБА_4 пов`язаний з виробництвом (а.с.14-17).

Пунктом 4 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 18 вересня 2018 року визначено причини настання нещасного випадку. Основна: організаційна - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин механізмів тощо, а саме: не встановлення підйомника на виносні опори перед виконанням робіт. Порушено вимоги п.11 розділу 6 глави VII НПАОП 0.00-1.80-18 «Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання» та розділу «Вимоги до виконання робіт з автовишки «Проекту виконання робіт №616-ППР» «На ремонтно-відновлені роботи по улаштуванню торкет покриття залізобетонних стінових панелей корпусу збагачення РЗФ-1 ПРАТ «ПІВНГЗК». Супутні - організаційні: невиконання вимог інструкції з охорони праці в частині не встановлення підйомника на виносні опори перед виконанням робіт. Порушено вимоги п.3.5 «Інструкції з охорони праці для машиніста автовишки та автогідропідіймача ФОП ОСОБА_2 №01-18», затвердженої наказом ФОП ОСОБА_2 , від 11.06.2018 №7, невиконання посадових обов`язків. Порушено вимоги п.2.3.1, 2.1.1 Посадової інструкції виконавця робіт дільниці загально-будівельних робіт №01 ремонтно-будівельного управління №2, затвердженої 04.05.2011року.

Згідно Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 27.07.2018 о 13-15 год. від 14.09.2018 року, особи, які допустили порушення законодавства про працю та по охороні праці комісією встановлено:

- ОСОБА_3 , машиніст автовишки, працівник ФОП ОСОБА_2 , який порушив вимоги безпеки під час експлуатації автопідйомника АПГ-22 в частині не встановлення на виносні опори перед виконанням робіт, чим порушив вимоги п. 3.5 «Інструкції з охорони праці машиніста автовишки та автогідропідіймача ФОП ОСОБА_2 № 01-18», затвердженої наказом ФОП ОСОБА_2 від 11.06.2018 № 7; розділ «Вимоги до виконання робіт з автовишки «Проекту виконання робіт № 616-ППР» «На ремонтно-відновленнні роботи по улаштуванню торкет покриття залізобетонних стінкових панелей корпусу збагачення РЗФ-1 ПрАТ «ПівнГЗК» та вимоги п. 11 розділу 6 глави VII НПАОП 0.00-1.80-18 «Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання»;

- ОСОБА_6 , виконавець робіт дільниці загально-будівельних робіт № 1 РБУ № 2 ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД», яка не забезпечила в достатній мірі виконання підлеглим персоналом вимог правил виконання робіт на висоті, чим порушила вимоги п. 2.3.1, 2.1.1 Посадової інструкції виконавця робіт дільниці загально-будівельних робіт № 1 РБУ № , затвердженої 04.05.2011 (а.с. 18-26).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 31 липня 2018 року, актовий запис № 914, ОСОБА_4 померла у віці 53 років (а.с.9).

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 був зареєстрований 13 липня 2019 року Тернівським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 165 (а.с. 8).

Відповідно до довідки МСЕК, ОСОБА_5 встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням з враженням опорно-рухового апарату, за висновками якої їй протипоказана робота з тривалою ходою, підіймати важкості (а.с. 7).

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 р., справа № 215/478/20, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дрозача Артема Олександровича задоволено.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року щодо ОСОБА_3 скасовано в частині призначеного покарання.

Призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 272 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права займатися діяльністю, що пов`язана з підвищеною небезпекою на виробництві, на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України, ОСОБА_3 звільнено від призначеного основного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 27-30).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивачки, моральну шкоду у зв`язку із смертю її матері.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для відшкодування ФОП ОСОБА_2 моральної шкоди ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , яка загинула в результаті нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З аналізу змісту ст. 1167 ЦК України вбачається, що підставами відповідальності за завдану моральну шкоду є наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вказані підстави відповідальності ФОП ОСОБА_2 за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі ОСОБА_4 , судом першої інстанції встановлені в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: Актом проведення розслідування нещасного випадку від 18 вересня 2018 року, яким встановлена вина ОСОБА_3 , машиніста автовишки, який працює у ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , виконавицю робіт дільниці загально-будівельних робіт № 1 РБУ № 2 ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД», які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці та своїх посадових інструкцій, що у сукупності й стало причиною нещасного випадку, Актом № 14 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18 вересня 2018 року, в розділі 7 якого зазначено, що смерть ОСОБА_4 наступила при виконанні її трудових обов`язків, внаслідок падіння з висоти потерпілої (а.с. 14-17, 18-26).

В зв`язку з вищевикладеним колегія судів не бере до уваги доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно у оскаржуваному рішенні зазначав про доведеність підстав та обставин, які стали підставою для подання позову, а в наступному і частковому задоволенні позовних вимог позивачки.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачці у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивачка - ОСОБА_1 у зв`язку із втратою матері, переживає душевні та психологічні страждання, позбавлена можливості отримувати від неї піклування та матеріальну допомогу, що тягне за собою порушення її нормальних життєвих зв`язків та докладання з її боку додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачці

Судом першої інстанції встановлений й причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв`язків позивачки з рідною людиною.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 100 000,00 грн., суд виходив того, що сам факт загибелі ОСОБА_4 беззаперечно свідчить про те, що її донька відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Донька втратила близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд дійшов висновку, що сума компенсації моральної шкоди повинна складати 100 000,00 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивачки, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачки, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку зі смертю рідної людини, конкретні обставини по справі, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає що визначений розмір моральної шкоди, відповідає засадам розумності, виваженості.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачкою не доведено факту завдання моральної шкоди та її розміру, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що при ухвалені оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було взагалі проаналізовано факт укладення договору про надання правової допомоги, що квитанція не складена адвокатом, що, на його думку, виключає можливість віднесення суми грошових коштів, визначеної в такій квитанції до витрат на правову допомогу адвоката, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат за надану правничу допомогу позивачкою подано до суду першої інстанції договір про надання правової допомоги у цивільному процесі від 03.08.2021 року укладений між позивачкою та адвокатом Радченком О.М., Розрахунок витрат на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди від 04.08.2021 року, Акт № б/н виконаних робіт у справі від 04.08.2021 року, квитанцію № 01/08/21 від 04.08.2021 року.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Проте, колегія суддів не погоджується з розміром професійної правничої допомоги, стягнутого з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачаються з матеріалів справи, позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задоволено частково, отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції не врахував, що вищевикладеного.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру професійної правничої допомоги, стягнутого з відповідача на користь позивачки та зменшує цей розмірі з 6000,00 грн. до 1500 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Зеркін Артур Сергійович, - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року в частині розміру професійної правничої допомоги, стягнутого з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 змінити, зменшивши цей розмір з 6000 гривень 00 копійок до 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2022 року.

Головуючий:

Судді: