Справа № 171/3020/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 серпня 2022 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря - Перепеткевич Т.О.,

представник заявника: ОСОБА_1 ;

представник зацікавленої особи: Черепанова Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що народився в с. Шевченко Апостолівського району Дніпропетровської області 15.06.1959 року, батьки : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Навчався у Володимирівській СШ. Із 17.05.1978 року по 27.03.1980 року служив у лавах армії ( військовий квиток № НОМЕР_1 ), не одружений. Має сестру, ОСОБА_5 , брат ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.11.1980 року у Апостолівському РВ УМВС отримав паспорт громадянина СРСР НОМЕР_2 . Працював у колгоспі « Комуніст » Апостолівського району, у м. Кривий Ріг, в птахорадгоспі ім. « Горького », з жовтня 1986 постійно проживаю в Апостолівському районі, не змінюючи ні місця проживання , ні місця реєстрації ( з 02.10.1986 року ) зареєстрований по Володимирівській сільській раді Апостолівського району. Паспорт громадянина СРСР був заявником втрачений, тому штамп про громадянство України та ідентифікаційний номер платника податків я не отримував. Станом на 24.08.1991 року постійно проживав та працював на території Апостолівського району ( за місцем реєстрації) у с. Шевченко, працював у птахорадгоспі ім. Горького. З травня 1995 року здійснювався обмін паспортів. Для отримання паспорта нового зразка ( паспорта громадянина України ) заявник не звертався. На даний час останній не має паспорта, отримати будь які документи без документа, що встановлює особу, не має можливості, позбавлений можливості отримувати медичну допомогу, якої на даний час гостро потребує, не має можливості оформити пенсію . З метою отримання паспорта ОСОБА_2 звертався до Апостолівського відділу Державної міграційної служби, однак на своє звернення отримав лист про відмову у видачі паспорта. У листі Апостолівського районного відділу Державної міграційної служби від 19.11.2021 року заявнику роз`яснено, що для отримання паспорта він має надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. У зв`язку з цим для вирішення в подальшому питання отримання паспорта громадянина України ОСОБА_2 змушений звернутись до суду із даною заявою. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить мені підтвердити громадянство та отримати паспорт громадянина України і мати змогу в подальшому реалізовувати свої цивільні та громадянські права.

Ухвалою суду від 10.01.2022 року за вказаною заявою відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Заявник в судове засідання не з`явився, його інтереси в суді представляв представник.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи Апостолівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Черепанова Н.П. в судовому засіданні просила врахувати письмові доводи викладені в письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заяника, заінтересованої особи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Володимирівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області 10.09.1959 року встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Шевченко, Апостолівського району, Дніпропетровської області (а.с. 13).

Згідно виписки з домової книги встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Шевченкове, Апостолівського району, Дніпропетровської області прибув з м. Кривий Ріг та був зареєстрований в с. Шевченкове 02.10.1986 р. (а.с.14).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №480 від 04.06.2020 р. встановлено, що за відомостями відділу державної реєстрації виконавчого комітету Апостолівської міської ради Терещенко В.Л. зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно архівної довідки №Т-902-2021 від 21.12.2021р. встановлено, що в документах архівного фонду птахорадгоспу «ім.. Горького» Апостолівського району, Дніпропетровської області, в відомостях нарахування заробітної плати значиться ОСОБА_2 (а.с.16).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , актовий запис №90 (а.с. 19).

Отже, за відсутності передбаченого законодавством документального підтвердження факту постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Підпунктом 1 ч.І ст.З Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч.І ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, відповідно до ч. 1 ст. З Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності У країни (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадянами колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 23.08.1991 року або 13.11. 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 2 цієї статті встановлює засоби отримання цих доказів. До них відносяться письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Одночасно ч.І ст.77 ЦПК України визначає належність доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст.77 ЦПК України зазначається, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.З ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи - про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 3 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст.316 ЦПК України заявник має право звернутися до суду за місцем свого проживання з заявою про встановлення факту проживання на території України, оскільки цей факт необхідний їй для підтвердження належності до громадянства України та подальшого отримання паспорту.

Зараз, заявник постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Цей факт підтверджується довідкою відділу державної реєстрації виконавчого комітету Апостолівської міської ради №480 від 04.06.2020 р..

Факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, за встановленням якого звернувся заявник, має юридичне значення, необхідний для вирішення питання належності до громадянства України та отримання паспорту, даний факт інакше як у судовому порядку не може бути встановлено, а тому суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 263, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: с. Шевченко, Криворізького району, Дніпропетровської області, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяН. В. Хоруженко