ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4556/22 Справа № 202/1196/22 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року надано сторонам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на примирення протягом шести місяців, а саме до 10 год. 00 хв. 28 жовтня 2022 року. Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до закінчення строку на примирення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що стало підставою для зупинення провадження, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що в матеріалах справи містяться заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність та кожна зі сторін у вказаних заявах окремо зазначає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримують у повному обсязі. Зазначає, що з грудня 2020 року позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили будь-яке спілкування.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у справі та надаючи строк для примирення суд першої інстанції виходив з того, що позивач з відповідачем у шлюбі прожили майже 16 років, мають двох спільних неповнолітніх дітей, тому з метою збереження сім`ї, є доцільним вжиття судом заходів щодо примирення сторін у порядку ст. 111 СК України.

Однак із вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можливо.

Частина 1 ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частинами 3 та 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

В силу ч.3 ст.105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 7 ст.240 ЦПК України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У п.10 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 20107 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в п.п.«с» ч.1, «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

У разі, якщо суд приходить до висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, він відповідно до імперативної вказівки п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі.

В матеріалах справи відсутні докази щодо намірів відповідача відновити сімейні стосунки з позивачем. Крім того, в своїй заяві остання просила розглянути справу у її відсутності та позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не заслухав думку сторін при встановленні строку на примирення, не врахував фактичні взаємини подружжя та формально застосував норми процесуального права, які регулюють зупинення провадження у справі, внаслідок чого передчасно дійшов висновку про надання строку для примирення, оскільки жодних об`єктивних підстав для такого матеріали справи не містять.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,260, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: