Справа № 216/3243/18
провадження №2/216/624/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бутенко М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кравець А.С.,

без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у залі суду міста Кривому Розі цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

СУТЬ СПОРУ:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н від 06.09.2013 року, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві. Сторони визначили, що договір складається з Анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. Умови кредитного договору відповідач не виконав належним чином, а саме не сплатив кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором, у зв"язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 30.04.2018 заборгованість відповідача становить 52553,30 грн., яка складається з: 2293,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 44282,21 грн. - заборгованість за відсотками, заборгованість за пенею та комісією 4999,25 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 2478,73 грн., тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 52553,30 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2020 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені (а.с. 94-97, 115-118).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2021 року скасовано заочне рішення Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін по справі (а.с. 142).

20.04.2021 року від представника відповідача Федоренко В.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд у задоволені позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог представник відповідача не погоджується з вимогами позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 52553,30 грн., оскільки розмір заявлених позивачем пені та штрафів не є співмірним з сумою тіла кредиту 293,11 грн. та значно перевищує збитки, які змогли б бути завдані позивачу. Крім того, дана копія Анкета не є належним та допустимим доказом на підтвердження позовних вимог. Позивачем не надано інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували суму наданого кредиту, видачу картки та її виду, терміну дії та інших умов. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.03.2020 року по справі № 703/3063/18 провадження № 61-11260св19» Анкета заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору» (ВС/ВП у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року). Також наданий Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг не є належним доказом погодження сторонами умов щодо розміру штрафних санкцій та відсотків за користування кредитними коштами (позиція викладена у Постанові ВС від 17.07.2020 року № 910/8189/19). Крім того, позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом, тому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви за безпідставністю та не обґрунтованістю позовних вимог, а також у зв`язку зі спливом строку позовної давності (а.с. 146-147).

02.06.2021 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначає про те, що сторонами при укладенні договору обговорені усі істотні його умови. У виписці з карткового рахунку відповідача чітко прослідковується, що відповідач користувався кредитними коштами, а також здійснював частково платежі для погашення заборгованості. Розрахунок заборгованості, наданий АТ КБ «Приватбанк» не оспорюється. Щодо строків позовної давності зазначають, що строк повернення кредиту відповідачем це строк дії випущеної картки (до вересня 2016 року). Позивач звернувся до суду із цим позовом 15 червень 2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. З урахуванням викладеного, просять задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 151-161).

Представник позивача в судове засідання не з`явився. У справі є клопотання від представника позивача Гаренко Н.В. про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності представника позивача.

В матеріалах справи є заява представника відповідача, адвоката Федоренко В.С. про розгляд справи за відсутності відповідача, просила у задоволенні позову відмовити на підставі пропуску строків позовної давності позивачем, про що було зазначено у запереченнях, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 172).

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2013 року відповідач по справі ОСОБА_1 підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-8).

Обґрунтовуючи поданий позов, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідач належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, станом на 30.04.2018 у розмірі 52553,30 грн., яка складається з: 293,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 42282,21 грн. - заборгованість за відсотками, заборгованість за пенею та комісією 4999,25 грн. та штрафи (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф ( процентна складова) 2478,73 грн. (а.с. 5-6).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості (а.с. 5-6, 9-32).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно виписки розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредиту, наданого позивачем, відповідач останній раз погашав кредит 01 листопада 2013 року в сумі 600 грн. (а.с.5-6). Тобто, після 02 листопада 2013 року відповідач свої зобов`язання щодо щомісячного погашення кредиту не виконує.

20.04.2021 року представником відповідача ОСОБА_2 було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності (а.с. 146-147).

Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 02 листопада 2013 року відповідач не вносить щомісячних платежів, в тому числі не сплачує проценти за користування кредитом.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою, а саме з моменту коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, тобто з моменту останнього платежу 01.11.2013 року, встановивши, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідач вніс в листопаді 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся 19.06.2018 року, як встановлено судом, відповідачем перебіг позовної давності не переривався, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання, тобто з наступного дня розпочався відлік строку позовної давності в три роки, тому суд дійшов висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача у справі.

Зазначене у повній мірі узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 15 січня 2021 року у справі № 494/366/19.

Разом з тим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу».

Тому безпідставними є посилання представника позивача у відповіді на відзив, на те, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, кінцевий термін повернення коштів відповідає строку дії картки.

Вказане відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Таким чином, виходячи з викладеного, та враховуючи те, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.09.2013 року не підлягають задоволенню.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 252-255, 257-258, 261, 267, 509, 526, 610, 611, 634, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12,13, 76-81, 133, 141, 206, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя: М. В. Бутенко