Справа № 362/5723/21
Провадження № 2/362/1043/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ковбеля М.М.,

з участю секретаря - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди та відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за оренду автомобіля відповідно до договору оренди (найму) автомобіля № 10/10/19 від 10 жовтня 2019 року у розмірі 4216,00 грн., пеню відповідно до п. 8.8. договору у розмірі 46149,39 грн., неустойку відповідно до п. 8.6 договору у розмірі 7378,00 грн., пеню відповідно до п. 6.5 договору у розмірі 4200,00 грн., упущену вигоду у розмірі 8432,00 грн., а також вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу у розмірі 30298,18 грн. та вартість експертного висновку у розмірі 2500,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10.10.2019 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди (найму) автомобіля № 10/10/19, за яким Орендодавець зобов`язався надати, а Орендар прийняти в платне користування легковий автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», моделі Т13110, 2004 року випуску, з номером шасі (кузову, рами, коляски) НОМЕР_1 , кольору синього, типу - легковий Сєдан-В, з реєстраційними номерами НОМЕР_2 , а Орендар зобов`язався виплачувати Орендодавцю орендну плату і, після закінчення терміну оренди, повернути йому транспортний засіб.

Позивач повідомив суд про те, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, на зв`язок не виходив, до нотаріуса для нотаріального засвідчення договору оренди не з`явився. Позивач стверджує, що здійснив всі можливі дії, спрямовані на нотаріальне посвідчення договору: неодноразово телефонував з вимогою з`явитись до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, неодноразово направляв вимоги про нотаріальне посвідчення договору тощо.

Крім того, позивач повідомив, що 20.04.2010 ним, внаслідок завданих пошкоджень відповідачем орендованому автомобілю, була проведена експертна оцінка, в результаті якої було встановлено, що вартість матеріального збитку становить 30298,18 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому щодо позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилається на нікчемність договору оренди (найму) автомобілю з підстав відсутності нотаріального посвідчення. Відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріального збитку та упущеної вигоди є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження реального понесення збитків, завданих діями відповідача.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 легковий автомобіль Седан-В марки ЗАЗ-DAEWOO з реєстраційними номерами НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 (а.с.13).

10.10.2019 між ФОП ОСОБА_1 (надалі - Орендодавець) та ОСОБА_2 (надалі - Орендар) було укладено договір оренди (найму) автомобіля № 10/10/19, пунктом 1.1 якого передбачено, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки «ЗАЗ-Daewoo», модель Т13110, 2004 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , колір синій, тип легковий Сєдан-В, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР-7 в м. Києві 24.05.2012 року, в відмінному стані, без пошкоджень.

У пункті 1.2 договору сторони погодили, що строк дії оренди 36 (тридцять шість) місяців, ціна оренди 40 (сорок) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати та 2,085 (дві тисячі вісімдесят п`ять) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті на рік.

Відповідно до пункту 1.3 договору загальна орендна вартість автомобіля на 36 місяців складає 6,255 (шість тисяч двісті п`ятдесят п`ять) доларів США 0 центів.

Згідно з пунктом 1.4 договору розрахунок здійснюється Орендатором відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ на день сплати щотижневого платежу (кожного четверга до 12.00 год.).

У пункті 2.1 договору зазначено, що строк користування автомобілем тридцять шість місяців (3 роки) встановлюється з дати підписання даного договору до 10.10.2022 року (включно).

Передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому-передачі (п. 3.1 договору).

Відповідно до пунктів 5.4-5.6 договору Орендар повертає автомобіль в чистому вигляді. Інакше Орендар несе відповідальність за пошкодження автомобіля, які були виявлені Орендодавцем після мийки автомобіля, чи на сервісному центрі.

Орендар зобов`язався надавати автомобіль для огляду на першу вимогу Орендодавця на наступний день після такої вимоги, інакше автомобіль вважається втраченим.

Згідно з пунктом 8.3 договору Орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження орендованого автомобіля і у випадку пошкодження чи втрати авто зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду чи надати рівноцінний автомобіль на протязі 5 днів після його пошкодження чи втрати (а.с.6-9).

На виконання зазначеного договору сторонами було складено акт прийому-передачі легкового автомобіля, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ від автомобіля у кількості 2 шт., брелок ц/з та сигналізацію «ТИГР» та автомобіль у відмінному стані, без пошкоджень з встановленим ГБО, балоном ГБО ємністю 40 л (а.с.11).

У період з 10.10.2019 по 27.03.2020 позивач сплачував орендні платежі, про що свідчать відомості про здійснення платежів до договору оренди (найму) автомобіля (а.с.12).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 188/04-20, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 30298,18 грн. (а.с.35-44).

Вартість складання звіту склала 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 93 від 23.04.2020 року (а.с.63).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_2 за договором (найму) оренди автомобіля від 10.10.2019 року № 10/10/19 та пошкодженого майна складає 103173,57 грн., з яких: основна сума заборгованості - 4216,00 грн., пеня відповідно до п. 8.8. договору - 46149,39 грн., неустойка відповідно до п. 8.6 договору -7378,00 грн., пеня - 4200,00 грн., упущена вигода - 8432,00 грн., вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу - 30298,18 грн. та вартість експертного висновку - 2500,00 грн.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими згідно з актами цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться в змішаному договорі, якщо іншого не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо).

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1551цс16, від 22 листопада 2017 року у справі № 6-428цс17, та висновками Верховного Суду, що містяться в постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 755/6287/16-ц та від 27 березня 2019 року у справі № 288/231/16-ц.

Недійсний (нікчемний) правочин є недійсним з моменту його вчинення, він не створює юридичних наслідків (не призводить до виникнення у сторін такого правочину прав і обов`язків), крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 236 ЦК України).

В пункті 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 зазначено, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна із сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним, суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Отже, відсутність коштів для оплати послуг нотаріуса, відпустка, відрядження, хвороба - реабілітація,втрата продавцем правовстановлюючого документа на предмет відчуження за договором, тощо, не є безповоротнім ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення правочину, а отже з цих підстав не вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що в свою чергу є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України. Саме лише небажання сторони правочину нотаріально посвідчувати договір не може бути підставою для визнання такого договору дійсним. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Такого висновку дійшов Верховний Суд 04 березня 2019 року у справі № 665/2266/16-ц.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У ч. 1 ст. 623 ЦК України зазначено, що боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 ЦК України виділяють дві групи збитків: реальна шкода та упущена вигода. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права

Згідно з ч. 1 ст. 803 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено, що була втрачена можливість нотаріально посвідчити договір оренди транспортного засобу між сторонами. Відповідач умисно ухилявся не тільки від нотаріального посвідчення договору, але й від сплати орендних платежів та повернення автомобіля у володіння позивача. Окрім того, наприкінці березня початку квітня 2022 року відповідач покинув автомобіль біля станції технічного обслуговування, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Вереснева, 3-А, в аварійному стані. На підставі зазначеного, суд не приймає до уваги твердження відповідача про нікчемність договору оренди (найму) автомобіля від 10.10.2019 № 10/10/19.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що при укладанні договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови, які були обумовлені згодою сторін, відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивача не надано на підтвердження своїх вимог детальний опис наданих послуг та квитанцію про оплату таких послуг, а тому в цій частині вимог суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 22, 215-216, 220, 236, 525-526, 530, 612, 623-624, 628, 799 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-82, 141, 211, 247, 263, 274, 279, 280-282, 263, 264, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму заборгованість за оренду автомобіля відповідно до договору оренди (найму) автомобіля № 10/10/19 від 10 жовтня 2019 року у розмірі 4216,00 грн., пеню відповідно до п. 8.8. договору у розмірі 46149,39 грн., неустойку відповідно до п. 8.6 договору у розмірі 7378,00 грн., пеню відповідно до п. 6.5 договору у розмірі 4200,00 грн., упущену вигоду у розмірі 8432,00 грн., а також вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу у розмірі 30298,18 грн. та вартість експертного висновку у розмірі 2500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2961,83 гривень.

В інішій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель