Справа № 462/3886/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - Пилип`юк Г. М.

за участю секретаря Дмитрук Р.-А.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому згідно уточнених позовних вимог просить суд об`єкти спільної власності, а саме: гараж загальною площею 19,8 кв.м., розташований у АДРЕСА_1 , автомобіль марки DACIA DASTER, 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 визнати особистою власністю відповідача та зобов`язати його виплатити позивачці ОСОБА_1 330 000 грн, як грошову компенсацію замість Ѕ частки у праві спільної сумісної власності.Стягнути з відповідача на її користь понесені у справі судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 31.07.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, 29.05.2020 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що за час спільного проживання за спільні кошти вони з відповідачем придбали спірне майно, а саме: гараж, загальною площею 19,8 кв.м. розташований у АДРЕСА_1 , за який було сплачено 8300 дол. США. Окрім того, відповідач через два тижні після набрання рішенням про розірвання шлюбу за спільно накопичені кошти придбав автомобіль марки DACIA DUSTER, 2012 року випуску , державний номер НОМЕР_1 , ймовірна ринкова вартість якого становить 244 581 грн. В період подружнього життя сторони накопичували кошти на депозитному рахунку банку АТ «ПУМБ», який оформлений на ім`я відповідача ОСОБА_3 у розмірі 195 000 грн. Оскільки гараж та автомобіль є неподільними речами і реально виділити Ѕ частину спільно нажитого майна є неможливим, тому позивач просить, щоб відповідач сплатив їй 330 000 грн., включаючи половину коштів на рахунку у банку. Згоди щодо добровільного поділу майна сторонами не досягнуто за таких обставин вимушена звернутися до суду.

Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що автомобіль та гараж не визнано об`єктом спільного майна подружжя, а є особистою власністю відповідача, тому вважає, що між сторонами відсутній спір про право і позивач передчасно звернулася до суду із позовом.

Представник відповідача подала відзиву в якому просить частково задоволити позов, а саме в частині заявлених вимог щодо стягнення Ѕ частки від вартості спільного майна подружжя, а саме гаражу загальною площею 19,8 кв. за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого визначити незалежною судовою експертизою.

В судовому засіданні представник позивача та позивачка позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Позивачка пояснила, що спірний гараж був придбаний під час шлюбу, станом на 07.05.2021 року вартість гаражу складає 220 181,00 грн, що підтверджується висновком ПП «Оціночна компанія Апекс». На рахунку у банку АТ «ПУМБ», який оформлений на ім`я відповідача ОСОБА_3 , знаходяться кошти у розмірі 195 000 грн., які накопичені та вкладені під час шлюбу, автомобіль придбаний через два тижні після набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу за спільні кошти, зароблені під час шлюбу. Крім цього додала, що відповідач за ці кошти мав намір придбати їхній дочці квартиру.

Відповідач та його представник в судовому засіданні частково заперечили позовні вимоги. Відповідач підтвердив, що спірний гараж був придбаний за спільні кошти подружжя, однак не погоджується із його вартістю. Також погоджується на відшкодування половини коштів, що знаходяться на рахунку у банку. Заперечив щодо твердження позивачки, що автомобіль був придбаний за кошти, які подружжя відкладали під час спільного життя, оскільки кошти на придбання автомобіля він позичив у свого брата, що підтверджується розпискою.

Свідок ОСОБА_5 , яка є сестрою позивачки, в судовому засіданні зазначила, що її сестра з чоловіком завжди відкладали кошти на купівлю квартири. Гроші у сім`ї були завжди, оскільки вона позивачала гроші у них. Донька сторін, яка є її похресницею, розповідала ій, що батько хотів купити їй квартиру. Свідок ОСОБА_6 , яка була сусідкою сторін, також підтвердила, що чула, що вони збирали гроші для придбання квартири.

Свідок ОСОБА_7 , який є братом відповідача, в судовому засіданні підтвердив, що позичив відповідачу 7 тисяч доларів США для купівлі автомобіля до січня 2024 року. Зазначив, що йому нічого не відомо про відкладення грошей під час шлюбу та яка сума могла бути відкладена. На його думку, позивач та відповідач не могли відкласти суму, про яку зазначає позивачка.

Заслухавши сторін, свідків, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони з 31.07.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 29.05.2020 року було розірвано, відповідно до копії рішення від 29.05.2020 року у справі №465/1076/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу /а.с. 4-6/. Під час шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ./а.с. 7/.

За час спільного проживання сторони придбали гараж, загальною площею 19,8 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 товариство індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів, гараж НОМЕР_2 ряд 6. Власником зазначено ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу/ З.№7043/16.102012/, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.О. /а.с. 11,12,13/. У відповідності до висновку про вартість майна ПП «Оціночна компанія «Апекс» вартість об`єкта оцінки становить 220 181, 00 грн /а.с. 17/

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Гараж є неподільною річчю відповідно до змісту ст. 183 ЦК України.

Таким чином, враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності, вартість частки кожного із подружжя на спірний гараж складає 110 090, 50 грн. (220 181,00/2)

Відповідно до довідки № LVO-50.4/159 від 27.10.2021 р. у ОСОБА_3 відкрито рахунок НОМЕР_3 UAH 23.06.2021 р. Залишок коштів на рахунку станом на 27.10.2021 р. складає 195 000, 00 UAH. /а.с. 88/

Беручи до уваги те, що відповідач не заперечує, що кошти в сумі 195 000, 00 грн. на депозитному рахунку були накопичені під час шлюбу із позивачкою, тому суд вважає, що вищевказані кошти є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу між сторонами.

А тому, тому з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 коштів депозитного вкладу в сумі 97 500,00 грн, що знаходяться на депозитному рахунку UA4503509 UAH від 23.06.2021.

Вищезазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Щодо позовних вимог про визнання автомобіля DACIA DUSTER реєстраційний номер НОМЕР_1 особистою власністю відповідача та обовязку виплатити позивачці компенсацію половини частини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , 14.07.2020 року ОСОБА_3 зареєстрував автомобіль DACIA DUSTER, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із позначенням є власником.

Як вбачається із розписки від 05.07.2020 року, ОСОБА_3 підтверджує, що отримав від ОСОБА_7 кошти в сумі 7 000,00 доларів США для купівлі автомобіля DACIA DUSTER, які зобов`язується повернути у повному обсязі до 01 січня 2024 року.

Презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя відповідачем щодо автомобіля DACIA DUSTER спростовано, що підтверджується показами свідка, з яким була укладена розписка про отримання грошей для купівлі автомобіля, також те, що автомобіль було придбано після розірвання шлюбу, та спільним майном подружжя не являється.

Окрім цього, відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Таким чином, оскільки спірний гараж та депозитний рахунок набуті сторонами за час шлюбу сторін, являються об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку, докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні.

За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Задовольняючи позовні вимоги частково,відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення,сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3300 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2 075,00 грн. судового збору та 800 грн. вартості проведення оцінки майна (гаражу).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 265, 267-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позовну заяву задовольнити частково.

Визнати гараж, 19,8 м.кв за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом особистої власності ОСОБА_3 та зобов`язати ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_1 207 509 (двісті сім тисяч п`ятсот дев`ять), 5 грн. як грошову компенсацію замість Ѕ частки у праві спільної сумісної власності, а саме гаража та депозитного рахунку НОМЕР_5 , який відкритий 23.06.2021 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 075 (дві тисячі сімдесят п`ять) грн. судового збору та 800 грн. вартості проведення оцінки майна.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г. М. Пилип`юк

Оригінал рішення.