Справа № 336/4033/22
Провадження № 2-о/336/197/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Савеленко О.А.,

за участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від представника ОСОБА_1 адвоката Кара Юлії Миколаївни надійшла заява про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій представник заявника просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Севастополь, Автономної Республіки Крим.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 .. До 1990 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з її матір`ю ОСОБА_3 . Від шлюбу народились діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 12.07.1990 шлюб між батьками було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишився проживати в м. Севастополь. 15.09.2018 заявниця уклала шлюб з ОСОБА_6 . Після укладення шлюбу її прізвище змінилось з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_2 помер. Причиною смерті є легеневий набряк, невстановлений цероз печінки, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть, яке видане в м. Севастополь. 25.01.2020 зроблено актовий запис про смерть № НОМЕР_1 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 . Її батько був громадянином України та мешкав в Україні. Він постійно проживав в АР Крим до дня своєї смерті. Організацією та оплатою обряду поховання займався її брат ОСОБА_4 , який виїжджав до м. Севастополь. Встановлення факту смерті батька необхідно для реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану і отримання свідоцтва про смерть, для подальшого оформлення спадкових прав.

Ухвалою суду від 22.08.2022 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання в порядку окремого провадження, з повідомленням учасників справи.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник не з`явились, вимоги викладені у заяві підтримали, просили їх задовольнити, справу розглядати без їх участі, про що подали до суду письмову заяву.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв, заперечень та клопотань до суду не подав.

Внаслідок неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як врегульовано п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України, зокрема № 341 від 17.05.2022 - від 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документами, копії яких додані до заяви, підтверджено факт, що заявник є заінтересованою особою та встановлення факту смерті особи впливає на її спадкові права.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжя, за життя був зареєстрований в м. Севастополь, вул. Академія ВМСУ ім. П. ОСОБА_9 , про що зазначено у паспорті громадянина України на його ім`я.

ОСОБА_2 за життя перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано 12.07.1990, про що зазначено у свідоцтві про розірвання шлюбу НОМЕР_3 .

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_5 ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно з свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 15.09.2018 уклала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер у ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Севастополь, Російська Федерація, актовий запис № 0, про що зазначено у свідоцтві про смерть, виданому 25.01.2020 відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя.

Причиною смерті ОСОБА_2 є легеневий набряк, інший та неуточнений цироз печінки, про що зазначено у довідці про смерть № С-00219, виданій 25.01.2020 відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополь Управління РАЦС міста Севастополь.

Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За таких обставин, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , видане 25.01.2020 року відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополь Управління РАЦС міста Севастополь є недійсним на території України.

Згідно з положенням п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ст. ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

ОСОБА_2 помер в м. Севастополь АР Крим в той час, коли ця територія є тимчасово окупованою.

Відповідно до копій вказаного вище свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Севастополь АР Крим.

Суд приймає, як доказ смерті копію довідки про причину смерті від 25.01.2020 та копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25.01.2020 відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополь Управління РАЦС міста Севастополь, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 р. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе застосувати названі «намібійські винятки» в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих установою, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки суд виходить з того, що можливості збору доказів смерті на окупованій території можуть бути істотно обмеженими.

Суд дійшов висновку про те, що обставини, повідомлені заявником, знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, наявні підстави для задоволення заяви, а саме - встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 в м. Севастополь АР Крим.

Виходячи з викладеного, оцінивши докази з врахуванням вищенаведених обставин у їх сукупності з огляду на міжнародну практику, суд вважає заявлені заявником вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Як передбачено ч.5 ст. 317 ЦПК України копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 76-80, 95, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-273, 293, 315, 317-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Запоріжжя, визнавши датою його смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцем смерті - м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна.

У відповідності до ст.430 ЦПК України, рішення суду допустити до негайного виконання.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.А. Савеленко