КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 757/15954/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3011/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Мельник А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

03 серпня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Стешенко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «День Печати», про стягнення заборгованості,-

В С ТА Н О В И В :

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що між ним та ТОВ «День Печати» 25.12.2007 було укладено Договір фінансового лізингу №L1579/12/07, за умовами якого він, як лізингодавець зобов`язувався придбати та передати на умовах фінансового лізингу товариству, яке є лізингоодержувачем, майно, вартість якого становить 4 037 234 грн. 25 коп., а лізингоодержувач мав сплачувати лізингові платежі згідно графіку, який містився Додатку №1 до договору. На забезпечення виконання основного договору того ж дня було укладено Договір поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з ОСОБА_4 та ОСОБА_1

13.11.2009 року внесено зміни до Договору фінансового лізингу №L1579/12/07 та того ж дня укладено договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В наступному до договору також вносились зміни 01.06.2010, 30.08.2011, 01.10.2012.

Оскільки лізингоодержувач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, за актом від 17.12.2013 предмет лізингу було повернуто лізингодавцю, однак заборгованість за лізинговими не погасив, утворилась заборгованість в сумі 1 060 009 грн. 38 коп. Вказану суму заборгованість позивач просив стягнути солідарно з поручителів.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 солідарно на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» 1 060 009,38 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року скасовано в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_6 та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні вимог ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та стягнення судового збору відмовлено.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 27 березня 2015 року залишено без задоволення.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 27 березня 2015 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_1 у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, оскільки не проживає за адресою, за якою були направлені судові повістки, у зв`язку із чим, вважає, що суд першої інстанції при ухваленні заочного рішення порушив права сторони процесу, а також положень статей 6, 10, 27 ЦПК України, що позбавило ОСОБА_1 можливості захищати свої права та законні інтереси в судовому засіданні, а також вважала, що позивачем було пропущено строк для пред`явлення вимоги до неї за договором поруки.

Вказує, що внаслідок повної необізнаності ОСОБА_1 в тому, якою комерційною діяльністю з 2006 року займався і які угоди укладав ОСОБА_4 , оскільки не підтримує ні шлюбних, ні інших стосунків з відповідачем - 3, ОСОБА_1 не бачила і не підписувала Договір поруки, а тому не може нести відповідальність як солідарний боржник за невиконання умов Договору фінансового лізингу від 25.12.2007 року, що є підставою для скасування заочного рішення суду.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_2 у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що ОСОБА_2 до січня 2020 року нічого не знала про те, що позивач у червні 2014 року, звернувся в суд з позовом до неї, оскільки багато років ОСОБА_2 не підтримує шлюбних і інших стосунків з ОСОБА_3 , проживає окремо та не обізнана в особистому житті, комерційній діяльності і будь-яких угодах ОСОБА_3 , а також зазначає, що адреса ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), яка фігурує в матеріалах судової справи не відповідає місцю фактичного проживання апелянта, що підтверджує відмітка про місце проживання у паспорті ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), а отже жодного виклику в судові засідання по даній справі не отримувала та не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано те, що вона не підписувала вказаний Договір поруки, а тому не може нести відповідальність як солідарний боржник за невиконання умов Договору фінансового лізингу від 25.12.2007 року, що є підставою для скасування рішення суду.

07 жовтня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшли відзиви ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» на апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в яких представник позивача просив залишити заочне рішення без змін, а апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на те, що не підписання скаржниками договору поруки не підтверджується жодними доказами.

Зазначив, що посилання апелянтів на припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є безпідставними та спростовується умовами Договору поруки від 25.12.2007 року.

Рішення в частині позовних вимог ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 25.12.2007 року з метою забезпечення виконання ТОВ «День Печати» умов Договору фінансового лізингу № L1579-12/07 від 25.12.2007 року, між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був укладений договір поруки; між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 був укладений договір поруки; між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 був укладений договір поруки.

13.11.2009 року з метою забезпечення виконання ТОВ «День Печати» (Лізингоодержувач) умов Договору фінансового лізингу від №LC1579-12/07 від 13.11.2009 року між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» (Лізингодавець) та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були укладені договори поруки.

На підставі того, що Лізингоодержувачем були порушені умови Договорів лізингу, позивач на підставі Договору поруки звернувся до Поручителів з листами-вимогами: вих. №139-02/14 від 07.02.2014 року ( ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ); № 140-02/14 від 07.02.2014 ( ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ); № 141-02/14 від 07.02.2014 р. ( ОСОБА_4 і ОСОБА_1 ) про виконання зобов`язань.

Згідно до п. 2.1 Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем (Третьою особою) взятих на себе зобов`язань за Договором лізингу, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Лізингодавцем (Позивачем) у тому ж обсязі, що і Лізингоодержувач (Третя особа), включаючи сплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Так, 25.12.2007 року між позивачем та ТОВ «День Печати» був укладений договір фінансового лізингу №L1579-12/07 (надалі - «Договір»), згідно з п. 1.1 якого Лізингодавець (Позивач) на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач (Третя особа) зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Лізингодавець (позивач) свої зобов`язання виконав - згідно акту приймання-передачі Предмету лізингу від 04.03.2008 року передав, а Лізингоодержувач (третя особа) прийняв Предмет лізингу.

Проте відповідачі, в порушення умов Договору у новій редакції, належним чином не виконують свої зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 1 060 009, 38 грн. за наступними рахунками №№:

- LC1579-03/12/10-023 від 03.12.2012 р. на суму 70 182, 57 грн. (рахунок був частково оплачений);

- LC1579-03/12/ev-025 від 24.12.2012 р. на суму 2 886,96 грн.;

- LC 1579-03/12/11-026 від 03.01.2013 р. на суму 69 903,58 грн.;

- LC 1579-03/12/12-028 від 01.02.2013 р. на суму 69 543,87 грн.;

- LC 1579-03/12/13-030 від 01.03.2013 р. на суму 69 184,07 грн.;

- LC1579-03/12/ev-032 від 21.03.2013 р. на суму 2 598,25 грн.;

- LC 1579-03/12/14-033 від 01.04.2013 р. на суму 195 556,35 грн.;

- LC 1579-03/12/15-035 від 07.05.2013 р. на суму 194 041,09 грн.;

- LC 1579-03/12/16-037 від 01.06.2013 р. на суму 192 525,75 грн.;

- LC 1579-03/12/ ev -038 від 14.06.2013 р. на суму 2 598,25 грн.;

- LC 1579-03/12/17-070 від 01.07.2013 р. на суму 190 988,64 грн.

ТОВ «День Печати» (Лізингоодержувач) з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача (Лізингодавця) не звертався.

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» звертався до Господарського суду м. Києва про стягнення з ТОВ «День Печати» на користь позивача заборгованості за виставленими рахунками-фактурами на оплату лізингових платежів в загальній сумі 1 060 009,38 гривень, яка обліковувалась за період грудень 2012 року - липень 2013 року.

Листом за вих. № 1396-07/13 від 29.07.2013 року позивач, посилаючись на наявність у третьої особи заборгованості по договору фінансового лізингу № LC 1579-12/07 від 13.11.2009 року, яка станом на 26.07.2013 року становить 1 427 910,09 грн., повідомив ТОВ «День Печати» про відмову від договору з 31.07.2013 року та висловив вимогу повернути предмет лізингу в строк до 31.07.2013 року.

За Актом повернення предмета лізингу від 17.12.2013 року ТОВ «День Печати» повернуто позивачу предмет лізингу по договору фінансового лізингу № LC 1579-12/07 від 13.11.2009 року, при цьому суму боргу не оплачено.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.04.2014 року, що набрало законної сили 19.04.2014 року, по справі №910/2034/14 про стягнення 1 060 009,38 гривень за позовом ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» до ТОВ «День Печати», позов задоволено в повному обсязі, прийнято рішення стягнути з ТОВ «День Печати» заборгованість у розмірі 1 060 009,38 гривень та 21 200,19 - судового збору.

В суді апеляційної інстанції представником позивача подано заяву про зміну найменування ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» на ТОВ «Райффайзен Лізинг».

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що за Договором фінансового лізингу між позивачем та ТОВ «День Печати» утворилась заборгованість, яка була встановлена в рішенні Господарського суду м. Києва від 08 квітня 2014 року, яка до цього часу не погашена. Оскільки на забезпечення виконання основного зобов`язання з поручителями було укладено Договори поруки, з них має бути стягнуто солідарно суму заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

В матеріалах справи містяться копії Договорів поруки від 13.11.2009 року, укладений на забезпечення виконання ТОВ «День Печати» (Лізингоодержувач) умов Договору фінансового лізингу від №LC1579-12/07 від 13.11.2009 року між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» (Лізингодавець) та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с. 15-16, т. 1) та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 (а.с. 19-20, т. 1).

Також в матеріалах справи наявні копії заяв, які фактично є письмовими погодженнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 24.06.2010 року, 30.08.2011 року, 01.03.2012 року, 01.10.2012 року (а.с. 21-32, т. 1)

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених чим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності сторін, закріплений у ст. 12 ЦПК України та він передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому докази повинні бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування та допустимими, тобто такими, що одержані з дотриманням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 103 ЦПК України у випадку, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу у справі.

Ідентифікація виконавця підпису поручителя на договорі поруки потребує застосування спеціальних знань, що можливо з`ясувати в порядку призначення судом почеркознавчої експертизи.

На підтвердження доводів про те, що скаржники не підписували із позивачем договору поруки від 13.11.2009 року, а відтак не мали волевиявлення на укладення вказаного договору, апелянти просили призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу.

Тобто, враховуючи предмет та підстави заявленого ТОВ «Райффайзен Лізинг» позову, посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що підписи у оскаржуваному договорі поруки виконані не ними, а іншими особами, з`ясування питання ідентифікації виконавців підпису в цих договорах при проведенні судово-почеркознавчої експертизи має визначальне значення для встановлення обставин справи, а також є способом реалізації судом основоположних засад цивільного судочинства - загальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2022 року клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

На вирішення експертизи поставлені питання: чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 у Договорі поруки від 13.11.2009 року та в заявах від 24.06.2010 року, 30.08.2011 року, 01.03.2012 року, 01.10.2012 року ОСОБА_2 або іншою особою ?та чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі поруки від 13.11.2009 року та в заявах від 24.06.2010 року, 30.08.2011 року, 01.03.2012 року, 01.10.2012 року ОСОБА_1 або іншою особою ?

Витребувано у ТОВ«Райффайзен Лізинг» оригінали договору поруки від 25.12.2007 року укладний між ТОВ«Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ; договору поруки від 25.12.2007 року укладний між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 ; договору поруки від 13.11.2009 року укладний між ТОВ«Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ; договору поруки від 13.11.2009 року укладний між ТОВ«Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 ; письмові погодження від 24.06.2010 року, 30.08.2011 року, 01.03.2012 року, 01.10.2012 року підписані ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 .

Для порівняння підпису ОСОБА_2 , експертам для використання надано підписи, які містяться у закордонному паспорті (строк дії закінчився) № НОМЕР_1 від 16.12.2005 року; митній декларації від 27.01.2002 року; Договорі №4504-14 про навчання в Національному транспортному університеті від 12 серпня 2014 року; Договорі дарування квартири від 06.11.2013 року; Договорі дарування частини квартири від 31.01.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; Іпотечному договорі №028/15-128 від 04.04.2006 року; заяві для отримання коштів від 07 грудня 2012 року; заяві від 21.07.2006 року; довідці від 29.12.2021 року; Договорі №5201 про надання телекомунікаційних послуг від 21.07.2006 року; Договорі №1182 від 21.07.2006 року; поліс №АК/1940169 від 11.11.2016 року; поліс №АМ/2695553 від 05.01.2018 року; поліс №АО/3011182 від 04.01.2009 року; поліс №АЕ/3105891 від 18.09.2015 року.

Для порівняння підпису ОСОБА_1 , експертам для використання надано підписи, які містяться у Договорі купівлі - продажу земельної ділянки ВАВ №814863 від 06.11.2002 року; Договорі №045580 про навчання та підготовку бакалавра за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб від 31 серпня 2004 року; закордонному паспорті (строк дії закінчився) №АС668920 від 14.06.1996 року; закордонному паспорті (строк дії закінчився) № ЕС507001 від 12.04.2006 року; Акті приймання в експлуатацію закінченого будівництвом газопроводу середнього тиску в СТ «Автомобіліст - 2» в с. Білогородка Києво - Святошинського району Київської області від 14.11.2003 року; Договорі №124/20 про централізовану охорону майна фізичних осіб засобами сигналізації з реагуванням наряду поліції охорони від 10.01.2020 року та додатки до нього, а саме Додаток №1 протокол узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони та Додаток №2 Інструкція про порядок користування засобами охоронного призначення, встановленими у помешканні Замовника.

Вказані документи були опечатані в конверт та вкладено до справи в кінці 4 тому.

Крім того, 12.01.2022 року в судовому засіданні у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відібрано експериментальні зразки підписів (т. 6 а.с. 39-58).

28 січня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов лист ТОВ «Райффайзен Лізинг» в якому повідомлено, що ні рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/15954/14-ц, ні самі договори поруки від 13.11.2009 року у встановлені процесуальним законодавством строки не оскаржувалися і не оспорювалися сторонами, а самі договори поруки - вичерпали свою дію і закінчилися, то після спливу п`ятирічного строку зберігання документів Товариством примірники зазначених договорів поруки та документи, що оформлювалися при їх укладанні, було знищено у встановленому порядку разом з іншими документами. У зв`язку із чим у ТОВ «Райффайзен Лізинг» об`єктивно відсутня можливість виконати вимоги ухвали Київського апеляційного суду та надати витребувані документи.

10 червня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання КНДІСЕ про надання оригіналів досліджуваних документів, а саме: Договорів поруки від 13.11.2009 року, заяв від 24.06.2010 року, 30.08.2011 року, 01.03.2012 року, 01.10.2012. Зазначено, що опечатаний конверт в кінці 4 тому не містить документів, на яких зазначено підписи від імені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а відповідно не може бути використаний при проведенні судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 червня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В суді апеляційної інстанції представник позивача додатково повідомив про те, що оригінали зазначених договорів поруки та документи, що оформлювалися при їх укладанні, було знищено на виконання вимог Наказу Міністерства юстиції України № 578/5 від 12.04.2012 року «Про затвердження переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» п. 241 Переліку.

Відповідно до пп.1.12, 4.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (далі Інструкції), у разі незадоволення клопотання експерта у строк 45 календарних днів, експертиза буде залишена без виконання.

Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до п.3.5 Інструкції, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім обєктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз.

Згідно п.1.1 Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

З наведеного вбачається, що відповідно до вказаних нормативно правових актів копія документу не може бути об`єктом дослідження почеркознавчої експертизи, а тому не надання оригіналу договору поруки унеможливлює проведення призначеної судом по справі судово почеркознавчої експертизи.

Також, аналізуючи положення ст. 109 ЦПК України, необхідно дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі, зокрема у наданні необхідних документів, без яких неможливо провести експертизу. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, надання суду суперечливих пояснень щодо обставин, які за твердженням позивача унеможливлюють надання оспорюваного договору поруки для проведення призначеної судом судової почеркознавчої експертизи, апеляційний суд приходить до висновку, що вказані дії свідчать про ухилення відповідача від подання експерту оригіналу договору поруки, що унеможливлює проведення призначеної судом експертизи, яка в даному випадку має визначальне значення для встановлення обставин справи, а також є способом реалізації судом основоположних засад цивільного судочинства - змагальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.

У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19 вказано, зокрема, на таке: Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ураховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що позивачем не доведено факт набуття права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як поручителів, протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і дослідженим доказам у їх сукупності.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з врахуванням викладеного, з ТОВ «Райффайзен Лізинг» користь ОСОБА_2 і ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір по 1 858,50грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року в частині вирішення правових вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судового збору відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг» (, адреса: м. Київ, пр-т С. Бандери, 9, корп. 6, оф. 6-201) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 1 858,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг» (, адреса: м. Київ, пр-т С. Бандери, 9, корп. 6, оф. 6-201) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1 858,50 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 10 серпня 2022 року.

Головуючий

Судді