Справа №938/217/22
Провадження № 2/938/107/22
18 серпня 2022 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Чекан Н.М.
з участю: секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в спрощеному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення прізвища « ОСОБА_1 »,-
ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення прізвища « ОСОБА_1 », залишення проживати дітей з матір`ю та про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Ухвалою суду від 02.06.2022 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виділено позовні вимоги в самостійне провадження, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення прізвища « ОСОБА_1 ».
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами укладено шлюб 19.06.2008 року,що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області від 19.06.2008 року серія НОМЕР_1 . Під час перебування у шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призвело до постійних сварок та конфліктів і як наслідок до припинення між ними шлюбних відносин. Відсутність взаєморозуміння між сторонами, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин із сторони відповідача, призвело до втрати почуття любові та поваги. З 2017 року шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору про майно немає. Подальше збереження сім`ї вважає не можливим, рішення прийняла остаточно, змінювати немає намірів. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « ОСОБА_1 ».
Позивач у судове засідання з`явилася, вказала, що повністю підтримує позовні вимоги, просила шлюб розірвати,залишити прізвище « ОСОБА_1 », категорично заперечує щодо надання їм строку для примирення, подала до суду заяву щодо не заперечення проводити заочний розгляд справи (а.с. 39).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання двічі повідомлений у встановленому законом порядку шляхом опублікування оголошення на веб-сайті судової влади України (а.с. 34, 38), судова повістка про виклик до суду на 06.07.2022 року повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 21-24), судову повістку про виклик до суд на 02.08.2022 року отримав 15.07.2022 року (а.с. 33), про причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
Згідно з інформацією Верховинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, наданою листом від 12.07.2022 року №1329, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до лав Збройних Сил України не призивався (а.с. 32).
Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Ухвалою суду від 18.08.2022 року постановлено проведення заочного розгляду цієї справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав.
Право на звернення до суду закріплено у Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Згідно з вимогами ст. ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу.
Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.06.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №32, відповідно до свідоцтва серія НОМЕР_1 (а.с.5).
Під час перебування у шлюбі в сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК).
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Позивач скористалась даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.
На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач та відповідач не бажають зберегти сім`ю та наполягають на розлученні, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності категоричного заперечення цього.
Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, що після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Тому за бажанням позивача суд залишає позивачу її шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».
Судові витрати за клопотанням позивача покладаються на неї (а.с. 39).
На підставі наведеного, керуючись ст.110-112,113 СК України, ст. ст.142, 258-259, 263-265, 282 ЦПК України, -
Шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 19.06.2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис №32, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_1 ».
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :
ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , АДРЕСА_2;
ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Суддя Наталія ЧЕКАН