ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1119/21

Провадження № 22-ц/4820/1334/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

за участю: представника апелянта адвоката Терлича В.Г., представника позивача адвоката Хорошенюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року (суддя Цибульський Д.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Станом на день смерті матері ОСОБА_3 їй згідно з договором дарування від 06 березня 1974 року, її батьком, ОСОБА_4 , було подаровано житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Після смерті матері позивачки ОСОБА_3 даний будинок успадкувала баба позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори Михальчук Н.Н.

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину Хмельницьким обласним бюро технічної інвентаризації 12.11.1990 року було видано реєстраційне посвідчення на вказаний житловий будинок.

12.03.1999 року ОСОБА_5 подарувала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку з земельною ділянкою від 12.03.1999 року, посвідченим завідуючою Летичівською державною нотаріальною конторою Островською Г.І.

Станом на день смерті матері позивачки, ОСОБА_2 виповнилось 19 років. Про те, що їй на праві власності належав житловий будинок у селищі Меджибіж, позивачу нічого не було відомо. Документи на будинок були від неї приховані родичами, і вона не знала того факту, що в період з 1974 року по 1988 рік зазначене домоволодіння та земельна ділянка належали її матері.

Про те, що її матері на праві приватної власності належав даний будинок, вона дізналася у червні 2021 року, так як її тітка, ОСОБА_6 , звернулася до неї з проханням допомогти поновити документи на вищевказане домоволодіння, оскільки оригінали документів вважала втраченими. У зв`язку з цим, вона звернулась з відповідним запитом до Хмельницького БТІ, та саме у зв`язку з виконанням цього запиту їй стало відомо, що власником будинку, станом на день її звернення до БТІ, є ОСОБА_1 .

З відповіді БТІ вона також дізналася про те, що баба позивачки отримала право власності на домоволодіння в порядку спадкування саме від матері позивачки.

Вказує, що скориставшись незнанням позивачкою факту належності будинку на праві приватної власності її матері, ОСОБА_5 оформила свої спадкові права на даний будинок, звернувшись до Летичівської районної нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину на даний будинок, проте, ні нотаріусом, ні її бабою ОСОБА_5 , її не було повідомлено про наявність іншого спадкового майна: житлового будинку, крім грошових вкладів в Ощадбанку, які вона фактично прийняла, а саме грошові вклади її матері ОСОБА_3 , які були на відповідних рахунках в Ощадному банку СРСР та його відділеннях (філіях).

У зв`язку з цим позивач просила суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 травня 1990 року, видане державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори Михальчук Н.Н. після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 ;

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою від 12.03.1999 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений завідуючою Летичівської державної нотаріальної контори Островською Г.І.;

- визнати за позивачем, ОСОБА_2 , в порядку спадкування, право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 травня 1990 року, видане державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори Михальчук Н.Н., після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 .

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою від 12.03.1999 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідченого завідуючою Летичівської державної нотаріальної контори Островською Г.І.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування, право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2724 грн. сплаченого нею судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що наведені позивачкою та встановлені судом обставини, підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_3 . Крім того, в матеріалах спадкової справи відсутня заява ОСОБА_2 про відмову від спадщини, а також відсутні будь-які документи, що свідчать про вжиття нотаріусом заходів щодо виявлення спадкоємців першої черги, крім матері ОСОБА_3 . З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 травня 1990 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 .

Визнаючи недійсним договір дарування суд виходив з того, що укладаючи такий договір ОСОБА_5 діяла на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке визнане судом недійсним, а тому відчуживши житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що знаходяться в АДРЕСА_2 , порушила права позивачки ОСОБА_2 , подарувавши вказане спадкове майно відповідачу ОСОБА_1 , що суперечить вимогам закону та є підставою для визнання недійсним цього договору.

Оскільки стороною відповідача в ході розгляду справи заперечувалися сам факт прийняття спадщини та право позивачки на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 (матері позивачки), суд вважав, що позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування, права власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , також підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що позивачка є такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, а оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом визнано недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, стягнути з позивача витрати, пов`язані із судовим розглядом даної справи.

В обґрунтування скарги зазначав, що задовольняючи позов суд вийшов за межі позовних вимог, не врахувавши відсутність серед позовних вимог вимоги про встановлення факту прийняття спадщини, хоча своїм рішенням констатував цей факт.

Задовольняючи позов суд не врахував суперечливість та непослідовність самих позовних вимог скасував в повному обсязі право власності відповідача як на житловий будинок так і на земельну ділянку. Суд визнав за позивачкою в порядку спадкування право тільки на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Доля земельної ділянки судом не вирішена.

Так само не вирішено питання, хто є власником іншої 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за вказаною адресою, яка перед цим належала відповідачу ОСОБА_1 .

Зміст правочинів щодо спірного майна свідчить про неналежність земельної ділянки до спадкового майна, на яке б могла претендувати позивачка в порядку спадкування.

Апелянт також наголошує, що поза увагою суду залишилось неодноразове твердження відповідача, що претендуючи на майно в порядку спадкування позивач включила до переліку цього майна, окрім житлового будинку з надвірними спорудами, також і земельну ділянку, власником якої не була спадкодавець мати позивачки, і яке не було спадковим майном, на яке б могла претендувати позивачка.

Позивачка не довела суду поважності пропуску строку позовної давності, оскільки на дату смерті спадкодавця - матері позивача - їй було більше 20 років. Добре спілкуючись із своєю бабусею ОСОБА_5 , позивачка не могла не знати про оформлення спадщини та подальшу приватизацію на бабцю земельної ділянки біля будинку в 1996 році.

Стверджуючи про прийняття позивачем спадщини, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в управління або володіння спадковим майно, суд не зазначив, яким саме чином позивач вступила в управління або володіння саме житловим будинком з надвірними спорудами (як спадковим майном) протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилання позивача і суду, що позивачка отримавши право на державну квартиру АДРЕСА_3 , шляхом переоформлення її на позивачку, на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 27.07.1988 року № 331, і в такий спосіб набула право на спадкування, суперечить вимогам ст. 549 ЦК УРСР, в якій йде мова лише про спадкове майно, до якого державна квартира не відноситься.

Щодо успадкування позивачкою грошових вкладів в Ощадбанку, відкритих на ім`я спадкодавця, то в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що спадкодавцю належали будь-які вклади в Ощадбанку.

Посилання суду, що згідно повідомлення наступного контролю від 29.01.1988 року, ОСОБА_3 заповідає свій внесок своїй дочці ОСОБА_2 , не може бути доказом прийняття спадщини, оскільки в цьому повідомленні не вказано, щодо якого рахунку зроблено заповідальне розпорядження і що на підставі вказаного розпорядження в подальшому було оформлено спадкове право на грошовий вклад.

Жодного документу, виданого на ім`я спадкодавця, на майно, користування яким можливо лише після належного оформлення прав на нього, позивач суду не представила.

Жодного банківського документу, жодного правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , які могли б бути на руках у позивача, вона суду не представила.

Свідки, які були викликані у судове засідання, також не підтвердили фактичного прийняття позивачкою спадщини після смерті її матері у 1988 році.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що наведені позивачкою у позовній заяві та встановлені судом обставини підтверджують факт прийняття нею спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого міським бюро ЗАГС м. Тернопіль 11.03.1970 року, встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Тернопіль Тернопільської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 01.12.1967 року зроблено відповідний запис за №1132, батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_9 (а. с. 23).

Згідно свідоцтва про припинення одруження №7, виданого міським бюро ЗАГС м. Тернопіль 1969 року, одруження між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 припинено, про що зроблено відповідний запис за №4, прізвище після припинення одруження ОСОБА_3 (а. с. 24).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України витяг №5 від 15.12.2020 року, встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком є ОСОБА_4 (а. с. 25-26).

Відповідно до договору дарування від 06.03.1974 року, ОСОБА_4 , що проживає в АДРЕСА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_3 , що проживає у АДРЕСА_4 , з другої сторони, склали цей договір про те, що ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар житловий будинок глиновалькований, покритий залізом, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а. с.11-12).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого відділом ЗАГС Тернопільського міськвиконкому 26.03.1988 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №252 (а. с. 10).

Згідно архівного витягу з протоколу №6 засідання виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих від 26.03.1970 року №160. Слухали: «Про надання та обмін квартир», рішає …6. Переоформити ордер на квартиру з однієї кімнати площею 16,7 кв.м та кухні по АДРЕСА_4 , з прізвища громадянина ОСОБА_2 (так в документі), який розірвав шлюб і виписався з вказаної квартири 27 березня 1970 року, на прізвище його бувшої дружини громадянки ОСОБА_3 (так в документі), склад сім`ї 2 особи, працівниця інспекції Держстраху, згідно поданої заяви і документів (а. с. 108).

Згідно архівного витягу з протоколу №11 засідання виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів від 27.07.1988 року, рішення від 27.07.1988 року №331 «Про розгляд заяв громадян з питань обміну і бронювання жилих приміщень та переоформлення ордерів», вирішив …11. Переоформити ордер на квартиру з однієї кімнати площею 16,7 кв.м та кухні по АДРЕСА_4 з прізвища ОСОБА_3 (так в документі), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на прізвище її дочки ОСОБА_2 (так в документі), одиноку (а. с. 107).

Відповідно до Ордеру на житлове приміщення №275 серія МК, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради Народних депутатів 28.07.1988 року, виданий ОСОБА_2 , сім`єю з 1 особи на право зайняття житлового приміщення з 1 кімнат в квартирі окремій по адресу АДРЕСА_4 , на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів №221 від 27.07.1988 року. Цей Ордер є підставою для поселення на дане житлове приміщення. При вселенні ордер здається у відповідну житлово-експлуатаційну дільницю (а. с. 86).

Згідно повідомлення наступного контролю від 29.01.1988 року, ОСОБА_3 заповідає свій внесок своїй дочці ОСОБА_2 (а. с. 73).

Із довідки АТ «Ощадбанк» №117.22-10/330 від 23.06.2020 року, виданої ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , вбачається те, що у наявному програмному забезпеченні АТ «Ощадбанк» станом на 23.06.2021 року за нею обліковуються наступні компенсаційні рахунки, відкриті у філії - Хмельницьке обласне управління: №9760/58429 - сума залишку 10961,87 грн., №9760/5398 - сума залишку 3462,45 грн., №9760/29235 - сума залишку 3145,41 грн., №9760/5775 - сума залишку 284,72 грн. Зазначені рахунки відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян» від 21.11.1996 року (зі змінами та доповненнями) та розробленого на виконання його вимог Порядку нарахування компенсації по вкладах громадян в установах Ощадного банку України, затвердженого рішенням правління Ощадного банку України від 25.03.1997 року являються одноразовою індексацією на вклади громадян, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені у період до 02.01.1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери (облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов`язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР та грошові заощадження громадян України, поміщені в установи Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху протягом 1992-1994 років і які знаходилися на рахунках Ощадного банку України не менше одного календарного року в період 1992-1995 років (а. с. 19).

Повідомленням АТ «Ощадбанк» №46/12-11/1/8665/12672-БТ від 14.12.2021 року АТ «Ощадбанк» зазначає про відсутність поточних, вкладних (депозитних), в тому числі компенсаційних рахунків на ім`я ОСОБА_3 в AT «Ощадбанк» (а. с. 55). Також інформує про наявність компенсаційний рахунків, станом на 13.12.2021 року, відкритих на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ), а саме: в ТВБВ №10022/033 філії - Хмельницьке обласне управління AT «Ощадбанк»: №9760/58429 (компенсація 1997 р.) - залишок 10 961,87 грн., №9760/29235 (компенсація 1997 р.) - залишок 3 145,41 грн.; в ТВБВ №10022/048 філії - Хмельницьке обласне управління AT «Ощадбанк»: №9760/5398 (компенсація 1997 р.) - залишок 3 462,45 грн., №9760/5775 (компенсація 1997 р.) - залишок 284,72 грн. Одночасно повідомлено про відсутність документів при відкритті вищезазначених компенсаційних рахунків на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) в матеріалах справи, оскільки згідно «Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України, та банків України із зазначенням строків зберігання», затвердженого постановою Правління НБУ від 20.06.2019 року №80 та Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори Михальчук Н.Н. від 24.05.1990 року, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її мати ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_2 , свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_2 , що також підтверджується архівною довідкою №1615/01-18 від 11.06.2021 року, виданої Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом (а. с. 22).

Відповідно до договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою від 12.03.1999 року, ОСОБА_5 , проживаюча в АДРЕСА_2 , з однієї сторони та ОСОБА_1 , проживаючий у АДРЕСА_5 , склали договір про те, що ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в дар житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою розміром 0,282 га, з якої для обслуговування житлового будинку, господарських споруд - 0,120 га, та для ведення особистого підсобного господарства - 0,162 га, що знаходяться в АДРЕСА_2 . 12.03.1999 року цей договір посвідчено завідуючою Летичівською державною нотаріальною конторою Островською Г.І. , та зареєстровано в реєстрі за №360 (а. с. 48-49).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 , виданого Меджибізькою селищною радою Летичівського району Хмельницької області 09.01.2009 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 85 років, про що в Книзі реєстрації смертей 09.01.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №01 місце смерті смт. Меджибіж, Летичівського району Хмельницької області (а. с. 27).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, щодо спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, передбачається фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01 січня 2004 року, дійсно, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину, але фактичний вступ у володіння або управління повинен мати місце протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Нотаріусу мають бути повідомлені або ним встановлені відомості про фактичне прийняття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (чинної на дату відкриття спадщини), передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Визнання права власності на спадкове майно в судову порядку можливе у випадку, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 посилалася на те, що вона є донькою померлої ОСОБА_3 і вступила в управління спадковим майном, а саме грошовими коштами заощадженнями на банківських рахунках в установах Ощадного банку СРСР, а також успадкувала право користування квартирою у м. Тернопіль.

Судом встановлено, що позивачка у передбачений законодавством шестимісячний строк не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3

ОСОБА_2 на підтвердження обставин вступу її в управління спадковим майном надала :

- копію архівного витягу з протоколу №6 засідання виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих від 26.03.1970 року №160. Слухали: «Про надання та обмін квартир», рішає …6. Переоформити ордер на квартиру з однієї кімнати площею 16,7 кв.м та кухні по АДРЕСА_4 , з прізвища громадянина ОСОБА_2 (так в документі), який розірвав шлюб і виписався з вказаної квартири 27 березня 1970 року, на прізвище його бувшої дружини громадянки ОСОБА_3 (так в документі), склад сім`ї 2 особи, працівниця інспекції Держстраху, згідно поданої заяви і документів (а. с. 108);

- копію архівного витягу з протоколу №11 засідання виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів від 27.07.1988 року, рішення від 27.07.1988 року №331 «Про розгляд заяв громадян з питань обміну і бронювання жилих приміщень та переоформлення ордерів», вирішив …11. Переоформити ордер на квартиру з однієї кімнати площею 16,7 кв.м та кухні по АДРЕСА_4 з прізвища ОСОБА_3 (так в документі), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на прізвище її дочки ОСОБА_2 (так в документі), одиноку (а. с. 107);

Відповідно до Ордеру на житлове приміщення №275 серія МК, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради Народних депутатів 28.07.1988 року, виданий ОСОБА_2 , сім`єю з 1 особи на право зайняття житлового приміщення з 1 кімнат в квартирі окремій по адресу АДРЕСА_4 , на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів №221 від 27.07.1988 року. Цей Ордер є підставою для поселення на дане житлове приміщення. При вселені ордер здається у відповідну житлово-експлуатаційну дільницю (а. с. 86);

- копію повідомлення наступного контролю від 29.01.1988 року, ОСОБА_3 заповідає свій внесок своїй дочці ОСОБА_2 (а. с. 73).

Із довідки АТ «Ощадбанк» №117.22-10/330 від 23.06.2020 року, виданої ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , вбачається те, що у наявному програмному забезпеченні АТ «Ощадбанк» станом на 23.06.2021 року за нею обліковуються наступні компенсаційні рахунки, відкриті у філії - Хмельницьке обласне управління: №9760/58429 - сума залишку 10961,87 грн., №9760/5398 - сума залишку 3462,45 грн., №9760/29235 - сума залишку 3145,41 грн., №9760/5775 - сума залишку 284,72 грн. Зазначені рахунки відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян» від 21.11.1996 року (зі змінами та доповненнями) та розробленого на виконання його вимог Порядку нарахування компенсації по вкладах громадян в установах Ощадного банку України, затвердженого рішенням правління Ощадного банку України від 25.03.1997 року являються одноразовою індексацією на вклади громадян, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені у період до 02.01.1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери (облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов`язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР та грошові заощадження громадян України, поміщені в установи Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху протягом 1992-1994 років і які знаходилися на рахунках Ощадного банку України не менше одного календарного року в період 1992-1995 років (а. с. 19).

Повідомленням АТ «Ощадбанк» №46/12-11/1/8665/12672-БТ від 14.12.2021 року АТ «Ощадбанк» зазначає про відсутність поточних, вкладних (депозитних), в тому числі компенсаційних рахунків на ім`я ОСОБА_3 в AT «Ощадбанк» (а. с. 55). Також інформує про наявність компенсаційний рахунків, станом на 13.12.2021 року, відкритих на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ), а саме: в ТВБВ №10022/033 філії - Хмельницьке обласне управління AT «Ощадбанк»: №9760/58429 (компенсація 1997 р.) - залишок 10 961,87 грн., №9760/29235 (компенсація 1997 р.) - залишок 3 145,41 грн.; в ТВБВ №10022/048 філії - Хмельницьке обласне управління AT «Ощадбанк»: №9760/5398 (компенсація 1997 р.) - залишок 3 462,45 грн., №9760/5775 (компенсація 1997 р.) - залишок 284,72 грн. Одночасно повідомлено про відсутність документів при відкритті вищезазначених компенсаційних рахунків на ім`я ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) в матеріалах справи, оскільки згідно «Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України, та банків України із зазначенням строків зберігання», затвердженого постановою Правління НБУ від 20.06.2019 року №80 та Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5.

У зв`язку з цим суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_2 належними та допустимими доказами довела, що вона вступила в управління спадковим майном.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Аналізуючи надані позивачкою вищезазначені докази, не дають підстав для висновку, що ОСОБА_2 у шестимісячний строк після смерті спадкодавця матері ОСОБА_3 вступила в управління та володіння спадковим майном у розумінні положень статті 549 ЦК УРСР. Не доведено зазначеного і поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

Утримання позивачкою у себе зазначених документів не може бути підставою для висновку про фактичне прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Покладення в основу судового рішення - копії архівного витягу з протоколу №6 засідання виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих від 26.03.1970 року №160, копію архівного витягу з протоколу №11 засідання виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів від 27.07.1988 року, рішення від 27.07.1988 року №331 «Про розгляд заяв громадян з питань обміну і бронювання жилих приміщень та переоформлення ордерів», копії ордеру на житлове приміщення №275 серія МК, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради Народних депутатів 28.07.1988 року, виданий ОСОБА_2 , сім`єю з 1 особи на право зайняття житлового приміщення з 1 кімнат в квартирі окремій по адресу АДРЕСА_4 , на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів №221 від 27.07.1988 року, копії повідомлення наступного контролю від 29.01.1988 року, ОСОБА_3 заповідає свій внесок своїй дочці ОСОБА_2 ., довідки АТ «Ощадбанк» №117.22-10/330 від 23.06.2020 року, щодо фактичного вступу ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, наслідком чого є скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору дарування та визнання права на частку спадкового майна, ґрунтується на припущеннях, що не відповідає вимогам частини шостої статті 81 ЦПК України.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, неправильно застосовані норми матеріального закону, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року апелянту ОСОБА_1 , з урахування п.1 ч,1 статті 8 ЗУ «Про судовий збір», відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4086 грн., але не довше ніж до ухвалення судового рішення.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, судовий збір, який підлягає сплаті за апеляційну скаргу в розмірі 4086 грн., слід стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави 4086 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2022 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк