Справа № 347/1753/20
Провадження № 2/347/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді - Гордія В.І.,

з секретарем - Корбутяк Н.М.,

з участю представника позивача - адвоката Клименко О.І.,

представника відповідача - адвоката Богданця Ю.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Яблунівської селищної ради об?єднаної територіальної громади про визнання рішення виконавчого комітету Лючківської сільської ради №34 від 29.06.2011 року недійсним, про визнання свідоцтва на право власності на нерухоме майно недійсним, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Яблунівської селищної ради об?єднаної територіальної громади про визнання рішення виконавчого комітету Лючківської сільської ради №34 від 29.06.2011 року недійсним, про визнання свідоцтва на право власності на нерухоме майно недійсним, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що у вересні 2015 року йому стало відомо, що рішенням Лючківської сільської ради шостого демократичного скликання п`ятої сесії від 30.06.2011 про надання (громадянам) жителям с. Лючки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на участку « Павлове », «Погарчина», « Погар », згідно поданої ними заяви. Присадибною ділянкою на урочищі «Павлове» до 1988 року користувалась його мати, яка померла в листопаді 1988 року. З 1989 по 2016 роки ця присадибна ділянка ним оброблялась та була у його користуванні, про що засвідчують квитанції оплати земельного податку, виданих та завірених гербовою печаткою Лючківською сільською радою. В жовтні 2015 року за його зверненням було внесено відомості до ЄРДР за №0000385 від 01.10.2015 за фактом вчинення службовими особами Лючківської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області підроблення рішення сесії Лючківської сільської ради від 30.06.2011 на виготовлення документації із землеустрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 24.06.2011 про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою. Стосовно рішення сесії Лючківської сільської ради №32 від 30.06.2011 він звертався до Косівського районного суду щодо скасування неправдивого рішення. І у липні 2016 року, отримав витяг із рішенням сьомого скликання п`ятої сесії за № 25-5/2016 «Про відміну рішення № 32 від 30.06.2011р.». Незважаючи на добровільне скасування рішення № 32 від 30.06.2011р. Лючківською сільською радою, відповідач ОСОБА_3 по сьогоднішній день створює йому перешкоди у користуванні присадибною ділянкою та погрожує розправою.

Рішенням виконавчого комітету Лючківської сільської ради № 34 від 29.06.2011 року, яке він вважає незаконним і бажає визнати недійсним, визнано жителів села Лючки Косівського району Івано-Франківської області ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 власниками в рівних частках господарства господарського номеру № НОМЕР_1 на участку «Клива». Даний житловий будинок, належав його двоюрідному брату ОСОБА_5 , що залишився у спадок від його батьків. Брат не був одружений та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 насильницькою смертю. Саме рішенням № 34 від 29.06.2011 року, виконавчий комітет зобов`язав Коломийське МБТІ видати свідоцтво на право власності на нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вказані свідоцтва на право власності на нерухоме майно, були видані виконавчим комітетом Лючківської сільської ради у двох примірниках (оригінали) під однією серією та під одним і тим самим номером 27 грудня 2011 року, завірені печаткою сільської ради та підписом голови ОСОБА_1 за відсутністю державного реєстратора видачі цих сфальсифікованих свідоцтв, жителям села Лючки, нині покійній ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . 13 жовтня 2015 року ОСОБА_3 з письмовою заявою звертався до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.Р. для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. І 13 жовтня 2015 року приватний нотаріус видав відповідачу ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якому вказано, що 1/2 частина житлового будинку, на яку видано це свідоцтво, належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Лючківською сільською радою 27 грудня 2011 року на підставі рішення цієї ж ради № 34 від 29 червня 2011 року».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та його адвокат позовні вимоги підтримали повністю з наведених у позові підстав, а також суду пояснили, що строк позовної давності не пропустили, оскільки про існування оскаржуваного рішення виконкому №34 позивач дізнався при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження в 2020 році після скасування ухвалою Косівського районного суду від 13.01.2020 року постанови слідчого про закриття кримінального провадження. А тому питання поновлення строку позовної давності і не ставили.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Богданець Ю.М. в судове засідання не з?явились, однак у попередніх судових засіданнях представник відповідача позовні вимоги не визнавав повністю, мотивуючи тим, що він не бачить жодних порушень у набутті відповідачем права власності на спірне майно. І будь-яких доказів неправомірного набуття права власності немає. Так само немає доказів і щодо належності цього майна ОСОБА_7 . Не бачить, які саме права та інтереси позивача були порушені. Тобто вважає, що позов є повністю безпідставним і необґрунтованим. А крім того, про даний факт позивачу було відомо ще з 2015 року, однак він не ставить питання про поновлення строку позовної давності. Просив у позові відмовити з підстав його безпідставності.

Представник Яблунівської селищної ради по довіреності, староста села Лючки, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що оскаржуване рішення №34, виконкомом сільської ради було прийнято за заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і є законним. ОСОБА_4 мала пряме відношення до спірного будинку, так як вона проживала із ОСОБА_8 та була його дружиною. Хоча офіційно шлюб між ними укладений не був, він пам?ятає як вони святкували своє весілля із запрошеними односельчанами. Вказаний будинок ОСОБА_4 та ОСОБА_9 будували разом. Пізніше, у 2011 році, за згодою ОСОБА_4 , до вказаного номеру господарства № НОМЕР_1 , був зареєстрований відповідач ОСОБА_3 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.12.2011 року, сільська рада не виготовляла, сільська рада видавала лише рішення. Також зазначав, що державний акт на земельну ділянку, якою користується ОСОБА_3 та яка межує із земельною ділянкою позивача, останньому не видавався. Так само, вказав, що участка « Павлове » у державному реєстрі немає, а є участок «Клива». Просить в позові відмовити.

Вислухавши сторони, їх представників, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно загальних положень щодо набуття права власності, то відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Також, право власності може бути набуте у спадок, оскільки в силу вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). І, зокрема, статтями 1225, 1226 ЦК України, передбачено спадкування права на земельну ділянку та спадкування частки у праві спільної сумісної власності.

Згідно позовних вимог, позивач ОСОБА_2 вважає, що за відповідачем ОСОБА_3 неправомірно та всупереч вимог закону зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме, житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, і проаналізувавши наведені у них обставини та факти, а також узагальнивши надані сторонами та їх представниками в судовому засіданні пояснення, суд встановив, що основною підставою для звернення до суду з цим позовом ОСОБА_2 вказує порушення органом місцевого самоврядування законодавства при оформленні права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зокрема, позивач вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню:

1) рішення виконавчого комітету Лючківської сільської ради № 34 від 29.06.2011 року, згідно якого виконавчий комітет Лючківської сільської ради розглянувши заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - вирішив оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , тобто на житло ОСОБА_10 , за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках (а.с.7);

2) свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 27.12.2011 № НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Лючківської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області 27.12.2011 року на підставі вищенаведеного рішення, за підписом сільського голови ОСОБА_13., на ім?я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про право власності на нерухоме майно, згідно якого, на праві приватної спільної часткової власності, останнім належить по 1/2 частці житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 (а.с.4,5);

3) а також просив скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно від 03.02.2012 №35679495, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с.6).

Оспорюючи законність вищенаведених правовстановлюючих документів, позивач жодним чином не зазначає як саме зареєстроване за вказаними особами право власності на це майно порушує його права, оскільки кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При цьому, у матеріалах справи немає доказів, які б доводив наявність у позивача будь-якого відношення до майна, відносно якого і було видано вищевказані документи. Зокрема, якщо позивач вважає, що він мав право на отримання у спадок після смерті ОСОБА_10 , який з його слів приходився йому двоюрідним братом, якусь частку у спадковому майні, а саме, частку житловогобудинку в АДРЕСА_1 , то одразу після смерті спадкодавця він міг звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте доказів подання позивачем до нотаріуса чи органу місцевого самоврядування заяви для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 , суду не надано.

Так само не надано доказів родинної спорідненості позивача із спадкодавцем ОСОБА_8 , що б вказувало на наявність у нього права на спадкування за законом після смерті останнього. При цьому, долучені представником позивача до матеріалів справи копія архівної довідки від 20.06.2022 року та копія повідомлення управління ДМС України в Івано-Франківській області від 12.07.2022 року, констатують лише факт народження ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) (а.с.211, 212). І немає жодних доказів, що ці особи поєднані як між собою, так і з позивачем будь-яким родинним зв?язком.

Водночас, в судовому засіданні сторони не заперечили, що у житловому будинку АДРЕСА_1 , до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) проживав ОСОБА_9 , а також, зі слів представника сільської ради, разом із ним у цьому будинку проживала його цивільна дружина ОСОБА_4 , з якою вони спільно і будували цей будинок, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . І ще за життя ОСОБА_4 , в 2011 році до вказаного будинку на проживання був зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який як вказано у заповіті ОСОБА_4 , є її племінником (а.с.8).

Згідно копії довідки виданої Лючківською сільською радою від 28.09.2015 року за №435, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , постійно по день смерті проживала в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 . В цьому ж будинку, постійно з 30.03.2010 року проживав спадкоємець ОСОБА_3 (а.с.101).

Тобто, судом не встановлено підстав для звернення ОСОБА_2 з даним позовом до суду. І в ході розгляду справи судом не здобуто достатніх та належних доказів про порушення прав та інтересів позивача, що вказує на безпідставність позову та тягне за собою відмову у його задоволенні. Відтак, в судовій практиці з цього приводу є правова позиція Верховного Суду.

Зокрема, у своїй Постанові від 20.05.2020 року у справі № 331/2395/15-ц (провадження № 61-36731св18), Верховний Суд зазначив, що «з урахуванням норм ст.ст.15,16 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог».

Звернувшись до суду з позовом про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Лючківської сільської ради №34 від 29.06.2011 року, свідоцтва на право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно від 03.02.2012 року №35679495 - позивач не надав суду доказів того, що наявність цих документів і прав, які вони породили, якось порушили права та інтереси позивача, що вказує на безпідставність позову та відмову у його задоволенні.

На підставі ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1268-1269 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Яблунівської селищної ради об?єднаної територіальної громади про визнання рішення виконавчого комітету Лючківської сільської ради №34 від 29.06.2011 року недійсним, про визнання свідоцтва на право власності на нерухоме майно недійсним, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. ГОРДІЙ