КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року місто Київ.

Справа 761/28262/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5949/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі : Вєтчіновій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року (у складі судді Мальцева Д.О., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня) про відмову в забезпеченні позову

за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_2 до AMITEL HOLDING LIMITED (Компанія «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД»), Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергія В`ячеславовича про витребування майна та припинення права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову у справі № 761/28262/20 за позовом ОСОБА_2 до AMITEL HOLDING LIMITED (Компанія .(AMITEЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД»), Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергія В`ячеславовича про витребування майна та припинення права власності.

У заяві позивач просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю з влаштуванням паркінгу загальною площею 6124, 4 кв.м за адресою: м. Київ, пров. Рильський, 4 та заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацію прав на вказане спірне нерухоме майно.

Заява обґрунтована тим, що вказане спірне нерухоме майно належало позивачу, однак внаслідок незаконного відчуження новим власником став відповідач, що і послугувало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Разом з тим, позивачу стало відомо, що на час розгляду справи власник спірного нерухомого майна змінився на Компанію «ЕМБОЛДЕН ГРУП LLC».

За таких обставин, для запобігання недобросовісних дій відповідачів та невстановлених осіб, таких як перереєстрація права власності на спірну нежитлову будівлю, у зв`язку із зміною власника спірного майна, позивач звернулась до суду із вказаною заявою.

Додатково зазначає, що вжиття таких заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту прав позивача та надасть можливість виконати рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 згідно відмітки суду, 28 січня 2022 року безпосередньо до апеляційного суду звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

В скарзі вказує на те, що висновок суду про те, що нежитлова будівля уже знаходиться під дією арешту, накладеного іншим судом, відомості про який внесено до реєстру нерухомості - є передчасним. Адже ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22.06.2021 у справі №200/17066/17 закрито провадження у цивільній справі №200/17066/17 на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, відповідно до якої справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.10.2017 у цивільній справі №200/17066/17.

Вказує на те, що під час подачі заяви про забезпечення позову фактично не існує жодного обтяження речового права на Нежитлову будівлю у Компанії «ЕМБОЛДЕН ГРУП LLC» як нового власника.

Зазначає, що судом також проігноровано зміст реєстраційних дій по зміні власника Нежитлової будівлі після відкриття провадження у справі.

Згідно до інформаційної довідки №219302841 від 06.08.2020 власником нежитлової будівлі з влаштуванням паркінгу загальною площею 6124,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провул. Рильський 4 , значиться « AMITIEL HOLDING LIMITED » (Компанія «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД»).

Однак, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу, Донецька обл., Ізмайловою Вікторією Борисівною проведено державну реєстрацію зміни власника нежитлової будівлі за адресою: м. Київ, провул. Рильський 4 з «AMITIEL HOLDING LIMITED» (Компанія «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД») на Компанію «ЕМБОЛДЕН ГРУП» LLC, попри наявні у реєстрі арешти та заборони.

Фактично, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу, Донецька обл., Ізмайловою Вікторією Борисівною своєю реєстраційною дією знівельовано всі дії ОСОБА_2 , вчинені із метою захисту свого права власності, оскільки зміна власника нежитлової будівлі за адресою: м. Київ, провул. Рильський 4 з «AMITIEL HOLDING LIMITED» (Компанія «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД») на Компанію «ЕМБОЛДЕН ГРУП» LLC унеможливить виконання судових рішень про витребування нежитлової будівлі у AMITIEL HOLDING LIMITED» на користь ОСОБА_2 .

Вказує на те, що судом не надано оцінки тому, що приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу, Донецька обл., Ізмайловою Вікторією Борисівною порушено частину першу статті 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки нею проведено державну реєстрацію прав не в результаті вчинення нею нотаріальної дії з нерухомим майном за адресою: м. Київ, провулок Рильський 4 , а на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №386 від 16.10..2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Христенко Оленою Віталіївною, враховуючи також те, що остання сама державну реєстрацію прав не провела на підставі посвідченого нею ж акту приймання-передачі нерухомого майна №386 від 16.10.2020, а докази здійснення передачі заяви на проведення державної реєстрації прав від приватного нотаріуса Христенко Олени Віталіївни до приватного нотаріуса Ізмайлової Вікторії Борисівни за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України наразі відсутні, так само як і наявність поважних причин (надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила) для такої передачі.

Посилається на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 викладено висновок, відповідно до якого: «У випадку звернення до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суді».

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - Ткаченко І.В. доводи скарги підтримала.

Представник відповідача до суду не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову

Відмовляючи в задоволенні заяви суд вважав встановленими такі обставини.

Позивач звернувся до суду з позовом до AMITEL HOLDING LIMITED (Компанія «AMITEЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД»), Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергія В`ячеславовича про витребування майна: нежитлової будівлі з влаштуванням паркінгу загальною площею 6124, 4 кв.м за адресою: м. Київ, пров. Рильський, 4 та припинення права власності відповідача на вказане майно.

Разом з тим, вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем.

В той же час обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову та як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову необхідно встановлювати у судовому засіданні на підставі відповідних доказів, зокрема незаконність рішень приватного нотаріуса під час здійснення державної реєстрації права власності на спірну нежитлову будівлю за відповідачем, а також наявність підстав для витребування зазначеного майна від відповідача, необхідно встановлювати у судовому засіданні, оскільки на момент подачі вказаної заяви позивач не є власником спірного майна.

Крім того судом встановлено, що Компанія «ЕМБОЛДЕН ГРУП LLС» в рамках даного позову не має процесуального статусу, відтак забезпечення позову у спосіб, зазначений позивачем, може призвести до порушення прав інших осіб на вказане майно.

Також з наданого позивачем Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається наявність обтяжень на зазначене спірне нерухоме майно у вигляді арешту нерухомого майна.

Колегія суддів з таким висновком в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Так, зі змісту заяви вбачається, що під час розгляду справи відбулася перереєстрація прав на спірне майно за Компанією «ЕМБОЛДЕН ГРУП LLС» , яка не є резидентом України.

З огляду на те, що відповідно до ст. 150 ЦПК України , арешт може бути накладено на майно відповідача, суд першої інстанції правомірно відмовив в забезпеченні позову шляхом накладення арешту.

Відмовляючи в забезпеченні позову шляхом заборони органам , уповноважених державою на здійснення реєстраційних дій щодо переходу права власності на нерухоме майно, суд першої інстанції, безпідставно не врахував, що матеріалами справи достовірно встановлено, що зміна власника спірного майна під час розгляду даної цивільної справи, яке позивач просила витребувати, унеможливила захист прав останньої в межах тих позовних вимог, які вона заявила, та відповідно змушує вчиняти додаткові процесуальні дії, щодо залучення до справи іншого учасника та збільшення заявлених позовних вимог.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що не забезпечення позову шляхом заборони органам уповноваженим здійснювати реєстрацію переходу права власності на нерухоме майно здійснювати таку реєстрацію, унеможливить ефективний захист прав позивача в межах заявлених нею позовних вимог і буде призводити до постійної необхідності заявляти нові позовні вимоги до нових власників, про витребування майна, що може завдати більшої шкоди ніж та на яку послався суд першої інстанції відмовляючи в забезпеченні позову, а саме: можливе порушення прав Компанія «ЕМБОЛДЕН ГРУП LLС», яка іще не набула процесуального статусу у справі.

Посилання суду на те, що на спірне майно накладено арешт в іншій справі, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22.06.2021 у справі №200/17066/17 закрито провадження у цивільній справі №200/17066/17 на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, відповідно до якої справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.10.2017 у цивільній справі №200/17066/17.

Тобто матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що під час подачі заяви про забезпечення позову фактично існувало інше обтяження.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на те, що ті обставини справи, які суд вважав встановленими недоведені, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд допустив порушення норм процесуального права, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в забезпеченні позову шляхом заборони здійснювати реєстраційні дії щодо переходу права власності на нерухоме майно з постановленням нової ухвали про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міськім, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав, в тому числі, але не обмежуючись, посвідчувати правочини, реєструвати право власності, перехід права власності, обтяження, інші речові права та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно нежитлової будівлі з влаштуванням паркінгу загальною площею 6124,4кв.м., що знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, пров. Рильський, буд. 4 .

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374-376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року в частині відмови в забезпеченні позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви в цій частині.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міськім, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав, в тому числі, але не обмежуючись, посвідчувати правочини, реєструвати право власності, перехід права власності, обтяження, інші речові права та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно нежитлової будівлі з влаштуванням паркінгу загальною площею 6124,4кв.м., що знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, пров. Рильський, буд. 4 .

В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2022 року.

Судді: О.В. Желепа

В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик