Справа № 755/9127/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Гончарука В.П.

За участі секретаря Гриценко О.І.

Представника позивача Сулига С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 28 233,00 грн., пеню у розмірі 567,75 грн., три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі 116,03 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 грудня 2020 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», н/з НОМЕР_1 , по вулиці Воскресенській в місті Києві, при виїзді з двору будинку АДРЕСА_1 не надала перевагу у русі автомобілю марки «BMW», н/з НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Воскресенській у зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснила зіткнення з вказаним транспортним засобом марки «BMW», н/з НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила пункт 10.2 правил дорожнього руху України.

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.01.2021 року у справі 755/193/21 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200135456, ліміт відповідальності 130 000,00 грн.

Станом на подання позовної заяви відповідачем позивачу було здійснено частину страхового відшкодування у розмірі 45 052,06 грн. Проте відповідно до звіту № 623/12-20 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «BMW», н/з НОМЕР_2 від 05.01.2021 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу у результаті його пошкодження при ДТП складає 73 285,06 грн. Таким чином. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню несплачена частина страхового відшкодування, пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження до судового засідання без виклику сторін для розгляду справи по суті в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: 02000, місто Київ, вулиця Івана Сергієнка, будинок № 3, кабінет № 34.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року постановлено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат - проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року та 02 лютого 2022 року, в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової товарознавчої експертизи - відмовлено.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав виколадених у змісті позовної заяви, відповіді на відзив та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. До суду надав відзив на позовну заяву та письмові пояснення на відповідь на відзив, відповідно до яких заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено що, 09 грудня 2020 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», н/з НОМЕР_1 , по вулиці Воскресенській в місті Києві, при виїзді з двору будинку АДРЕСА_1 не надала перевагу у русі автомобілю марки «BMW», н/з НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Воскресенській у зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснила зіткнення з вказаним транспортним засобом марки «BMW», н/з НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила пункт 10.2 правил дорожнього руху України.

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.01.2021 р. у справі № 755/193/21, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньої - транспортної пригоди позивачу заподіяно матеріальної шкоди, яка виявляється у понесених витратах, пов`язаних із відновлюваним ремонтом пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mazda 6», н/з НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200135456, ліміт відповідальності 130 000,00 грн.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

21.12.2020 року до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» позивачем подано заяву про настання страхового випадку.

За положеннями п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2 ст. 35 цього Закону.

За приписами абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з абз. 1-3 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У відповідності до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

З метою визначення розміру збитку, завданого власнику автомобіля марки «BMW», н/з НОМЕР_2 , страховик звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 , який у визначений законом строк, 09.12.2020 року здійснив огляд пошкодженого автомобіля.

За результатами проведеної оцінки було складено Звіт № 1976292/01/21 від 03.01.2021 року згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ «BMW», н/з НОМЕР_2 складає 53 137,87 грн.

В свою чергу, позивачем було здійснено замовлення Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 623/12-20 від 05.01.2021 року. Відповідно до Звіту, вартість матеріального збитку автомобіля марки «BMW», н/з НОМЕР_2 складає 73 285,06 грн., з урахуванням ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позивачу було здійснено частину страхового відшкодування у розмірі 45 052,06 грн., що підтверджується доводома строни позивача у судовому засіданні, копією страхового акту № 54-18158872/932 від 22.03.2021 року та копією платіжного доручення № 3565 від 22.03.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що залишок несплаченого страхового відшкодування має наступний вигляд: 73 285,06 грн.- 45 052,06 грн. = 28 233,00 грн.

На замовлення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було складено Звіт № 1976292/01/21 від 03.01.2021 року.

Таким чином, розмір страхового відшкодування був визначений відповідачем на підставі Звіту № 1976292/01/21 від 03.01.2021 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий мас право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Враховуючи, що страхова компанія у передбачений законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, позивач не набув правових підстав для самостійного обрання суб`єкта оціночної діяльності СОД ФОП ОСОБА_4 для визначення розміру шкоди. На підставі зазначеного, суд не приймає до уваги Звіт № 623/12-20 від 05.01.2021 року, складений на замовлення позивача, а покладає в основу рішення звіт про вартість матеріального збитку, замовником якого була страхова компанія.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 301/1075/15-ц.

Таким чином, виплата страхового відшкодування у розмірі 45 052,06 грн. була здійснена відповідачем, що підтверджується матеріалами справи, однак вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ «BMW», н/з НОМЕР_2 складає 53 137,87 грн., у зв`язку з чим, несплачена відповідачем частина страхового відшкодування складає 8 085,81 грн. (53 137,87 грн-45 052,06 грн=8 085,81 грн).

Щодо вимоги позову про відшкодування 3 % річних, пені та інфляційного збільшення боргу, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Керуючись частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки вимога щодо стягнення 3 % річних, пені та інфляційного збільшення боргу є похідною від основної вимоги щодо стягнення страхового відшкодування, суд розрахував розмір пені за прострочення виконання зобов`язання виходячи з суми задоволеної вимоги про стягнення частини страхового відшкодування.

Таким чином розмір пені складає 159,60 грн.

сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу на загальну суму 3 500,00 гривень, суд дійшов висновку про стягнення вказаних коштів.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 908,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 11, 15-16, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 6, 22, 27, 35, 36, 37, 41 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 2, 4, 10, 13, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177, 210, 223, 247, 265, 268, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 8085 грн. 81 коп. суми страхового відшкодування, 159, 6 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання, 3500 грн. витрати повязані зі сплатою правової допомоги, а всього стягнути 11 745 грн. 41 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 липня 2022 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ТДзВ «Страхова компанія «Кредо», адреса: м.Запоріжжя, вул. пр- т Моторобудівників, буд.34, .

Суддя: