Справа № 308/9509/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Бондарєва О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ,

за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ,

про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що у період з 2019 року по серпень 2021 року вона перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без реєстрацій шлюбу. За час спільного проживання у них народилась дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Починаючи з 2020 року ОСОБА_2 почав систематично проявляти стосовно неї та сина безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути; виражатися нецензурною лайкою; вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство стосовно заявниці та малолітньої дитини, яка була постійним свідком сварок. Зокрема, ОСОБА_2 постійно погрожував забрати дитину та виїхати за кордон, хоча знав, що це є недопустимим для неї, та в такий спосіб викликав почуття страху за дитину.

Вказує, що у зв`язку з психологічним та фізичним насиллям, яке здійснював ОСОБА_2 по відношенню до неї та сина в серпні 2021 року фактичні шлюбні відносини між ними були припинені. Вона з дитиною були змушені переїхати у власне орендоване житло за адресою: АДРЕСА_4 . Не зважаючи на це, 30.12.2021, вночі, ОСОБА_2 під приводом термінової справи увірвався до орендованої квартири, вчинив сварку та завдав їй численні тілесні ушкодження шляхом удушення та перекриття повітря, внаслідок чого вона втратила свідомість та мала рясну кровотечу з носа. Окрім цього шарпав, боляче хапав за руки та ноги, тягнув по підлозі та кидав на підлогу, мордував, позбавив можливості виходу з квартири та здійснення зв`язку з близькими задля отримання допомоги.

За даним фактом було зареєстроване кримінальне провадження, в межах досудового розслідування якого «29» січня 2022 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 ККУ.

У заяві ОСОБА_1 також зазначила, що 21 січня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення у справі № 466/180/22 про виданчу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким було тимчасово строком на 4 місяці обмежено його права щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення суду Постановою Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року у справі № 466/180/22 залишено без змін. Також, Постановою Верховного суду від 28.06.2022 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21.01.2022 та Постанову Львівського апеляційного суду від 24.03.2022 залишено без змін.

Однак, обмежувальний припис завершив свою дію 24 травня 2022 року, а ОСОБА_2 не притягнутий до кримінальної відповідальності, і на далі застосовує психологічне насильство стосовно неї, що, задля її безпеки, зумовлює необхідність у видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», щодо неї, як постраждалої від домашнього насильства.

На підставі викладеного, заявниця просить суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 місяців, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження: заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 300 метрів до місць фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 (місце реєстрації); АДРЕСА_2 (місце фактичного проживання); заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; а також заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) із ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Крім того, 28 липня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд одночасно з питанням про видачу обмежувального припису питання можливості проходження ОСОБА_2 корекційної програми для кривдників у встановленому законодавством порядку.

У судовому засіданні заявниця підтримала заяву про видачу обмежувального припису та просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Крім того вказала, що ОСОБА_2 перебуваючи в ЗСУ продовжує її переслідувати, здійснюючи щодо неї психологічний тиск, тим самим підтримуючи в ній страх за себе та свою дитину, до відповідальності за вчинений відносно неї злочин він не притягнутий, має вільний доступ до зброї, тому обмежувальний припис є єдиним способом, за допомогою якого вона може себе захистити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак, його представник в судовому засіданні подала письмові пояснення, в яких проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису заперечила, так само заперечила проти застосування щодо її довірителя корекційної програми для кривдників.

При цьому представник зазначила, що ОСОБА_2 не ухиляється та не переховується від органів досудового розслідування, а несе військову службу, що і стало підставою для зупинення досудового розслідування. Існування щодо ОСОБА_2 кримінального провадження, досудове розслідування в якому зупинено, не є належним обґрунтуванням для застосування відносно нього обмежувального припису та не свідчить про те, що ОСОБА_2 має можливість здійснювати фізичне насильство відносно ОСОБА_1 . Також зазначила, що заявницею не подано суду належних і допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення насильства стосовно дитини, погроз з боку батька про відібрання дитини, зокрема того, що вона зверталася до компетентних органів із заявами щодо вирішення цього питання, а звернення ОСОБА_2 з заявами до компетентних органів про визначення часу зустрічі з дитиною не може свідчити про бажання батька відібрати дитину у матері та як наслідок, вчинення на ОСОБА_1 психологічного насильства. Додала, що подання заявницею ОСОБА_1 заяви про продовження обмежувального припису від 11.07.2022 року та заяви про видачу судом нового обмежувального припису є лише маніпуляцією і намаганням обмежити ОСОБА_2 в можливості реалізації ним його особистих немайнових прав як батька на спілкування і участь у вихованні свого малолітнього сина ОСОБА_4 .

Заслухавши заявницю та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином докази, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні відносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року № 2229-VIII.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, який відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону полягає у встановленні в судовому порядку заходів тимчасового обмеження прав чи покладання обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом може бути визначено один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 2019 року і по серпень 2021 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у встановленому чинним законодавством України порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , про що 21 листопада 2019 року Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно - західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)складено відповідний актовий запис № 1276, та 23 вересня 2020 року повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно із вказаним вище свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Як зазначає заявниця у своїй заяві, починаючи з 2020 року ОСОБА_2 почав систематично проявляти стосовно неї та сина безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути; виражатися нецензурною лайкою; вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство як стосовно заявниці та малолітньої дитини, яка була постійним свідком сварок. Зокрема, ОСОБА_2 постійно погрожував забрати дитину та виїхати за кордон, хоча знав, що це є недопустимим для неї, в такий спосіб викликаючи в неї почуття страху за дитину.

З серпня 2021 року, фактичні шлюбні відносини між заявницею та ОСОБА_2 були припинені. Заявниця з дитиною переїхали у власне орендоване житло за адресою: АДРЕСА_4 .

Тридцятого грудня 2021року, вночі, ОСОБА_2 під приводом термінової справи увірвався до орендованої квартири, вчинив сварку та завдав заяв численні тілесні ушкодження шляхом удушення та перекриття повітря, внаслідок чого вона втратила свідомість та мала рясну кровотечу з носа. Окрім цього шарпав, боляче хапав за руки та ноги, тягнув по підлозі та кидав на підлогу, мордував, позбавив можливості виходу з квартири та здійснення зв`язку з близькими задля допомоги.

За даним фактом було зареєстроване кримінальне провадження в межах досудового розслідування якого 29 січня 2022 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 ККУ.

Двадцять першого січня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення у справі № 466/180/22 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким було тимчасово, строком на 4 місяці, обмежено його права щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення суду постановою Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року залишено без змін. Також, постановою Верховного суду від 28.06.2022 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21.01.2022 та постанову Львівського апеляційного суду від 24.03.2022 залишено без змін.

Обмежувальний припис завершив свою дію 24 травня 2022 року.

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

1. Висновком експертизи № 1492 від 30.12.2021 КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово - медичної експертизи, який зроблений на підставі постанови дізнавача ВП №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції у Львівській області, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 у грудні 2021 року перенесла тупу травму шиї у вигляді стиснення її. Вказана травма шиї утворилася від дії тупих предметів, могла виникнути 30.12.2021, як вказано у постанові слідчого внаслідок стиснення шиї пальцями рук, супроводжувалась небезпечними для життя явищами механічної асфікції та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Крім того, у ОСОБА_1 під час проведення експертизи були виявлені крововилив і садно на язику, синець на грудях, синці на руках та на лівій гомілці, які утворились від неодноразової дії тупого предмета та тупого предмета з обмеженою поверхнею. По давності виникнення вказані тілесні ушкодження відповідають періоду 30.12.2021. кількість тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої на обличчі, на язику на шиї, на грудях, на руках та лівій нозі свідчать, що на вказані анатомічні ділянки її тіла фізична сила діяла не менше 16 разів. Характер, кількість, розташування тілесних ушкоджень на різних анатомічних ділянках та поверхнях тіла громадянки ОСОБА_1 не дає підстав стверджувати про можливість їх виникнення внаслідок падіння її.

2. Витягом з ЄРДР, номер кримінального провадження № 0000796, дата реєстрації 30.12.2021, підстава: заява ОСОБА_1 від 30.12.2021, за ст. 121 ч.1 ККУ за фактом заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2

3. Повідомленням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, від 29.01.2022 старшим слідчим СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом Жмінка Р.М.

4. Клопотанням слідчого СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта Жмінка Р.М. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 29.01.2022 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою.

5. Постановою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова Невойт П.С. від 31.01.2022 у справі № 466/665/22, якою до підозрюваного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під - вартою строком на 60 днів з 31.01.2022 по 31.03.22 включно, без визначення розміру застави.

6. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 466/665/22, відповідно до якої скаргу адвоката Манукян М. А. задоволено частково. Ухвалу слідчого судді від 31.01.2022 скасовано. Клопотання слідчого задоволено частково. До підозрюваного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під - вартою строком на 60 днів, по 31.03.22 включно. На підставі ч. 3 ст. 183 КПКУ визначено розмір застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень. В разі внесення застави покладено обов`язки: прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає - без дозволу органу досудового розслідування та суду, повідомляти орган досудового розслідування та суд про зміну місця свого проживання та роботи, а також здати на зберігання відповідному державному органу паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, не спілкуватися з потерпілою ОСОБА_1 .

7. Постановою слідчого СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області від двадцять восьмого лютого 2022 року, якою досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000796 від 30.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124 КК України - зупинено. ОСОБА_2 оголошено у розшук.

8. Постановою слідчого СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області від 16.06.2022 року, відповідно до якої досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000796 від 30.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124 КК України - зупинено. ОСОБА_2 проходить службу та приймає приймає участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії.

9. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.02.2022 року у справі № 466/180/22, відповідно до якого суд ухвалив:

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВНПП НОМЕР_2 , фактично проживаючого АДРЕСА_5 , строком на 4 (чотири) місяці, яким тимчасово обмежити його права щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_4 , за яким :

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше ніж 300 м до місця фактичного проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше ніж 300 м до місць частого відвідування ОСОБА_1 - місця роботи за адресою АДРЕСА_6 ; місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

10. Постановою Львівського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 24.03.2022 у справі № 466/180/22, зі змісту якої вбачається, що апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 січня 2022 року залишено без змін.

11. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.06.2022 у справі № 466/180/22 відповідно до якої касаційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 січня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року залишено без змін.

12. Талоном - повідомленням єдиного обліку № 10840 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.07.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , 1983 року народження, порушив умови ухвали Львівського апеляційного суду від 17.02.2022 та постанову про зупинення досудового розслідування 16.06.2022 та з`явився в м. Ужгород, площа Поштова, 3, покинувши ВЧ - НОМЕР_4 без повідомлення органу досудового розслідування та прокуратури.

13. Заявою солдата ЗСУ ОСОБА_2 про визначення способу його участі у вихованні малолітнього сина від 24.06.2022, яку він подав на ім`я міського голови Ужгородської міської ради.

14. Відповіддю на адвокатський запит зареєстрований в Ужгородському РУП № 11 З/о від 21.02.2022, згідно з якою ОСОБА_5 , 1983 року народження, проживаючий за адресою АДРЕСА_7 , внесений та перебуває на обліку в єдиному державному реєстрі як «Кривдник».

На підставі встановлених судом обставин, суд прийшов до висновку про наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства фізичного та психологічного характеру щодо заявниці ОСОБА_1 та обгрунтованість поданої заяви, яка підлягає задоволенню із застосуванням заходів тимчасового обмеження прав кривдника, про які вказала заявниця.

Щодо клопотання заявниці про направлення ОСОБА_2 , як особи, що систематично вчиняє фізичне та психологічне домашнє насильство, на проходження програми для кривдників, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі.

Направлення кривдника на проходження програми для кривдників є правом суду, а не його обов`язком. При цьому, необхідно враховувати волевиявлення самого кривдника, який повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі.

Беручи до уваги наведене, враховуючи, заперечення представника заінтересованої особи щодо направлення ОСОБА_2 для проходження програми для кривдників, що свідчить про відсутність добровільної згоди з боку заінтересавоної особи, та неможливість такого проходження також через те, що ОСОБА_2 несе службу в Збройних силах, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в цій частині.

Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву задовольнити частково.

2. Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження:

а) заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 300 метрів до місць фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_1 за адресами:

- АДРЕСА_1 (місце реєстрації);

- АДРЕСА_2 (місце фактичного проживання);

б) заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

в) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) із ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Гагаріна, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на профілактичний облік, Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області (вулиця Загорська, 10, Ужгород, Закарпатська область, 88017), а також Ужгородську міську раду (м. Ужгород, пл. Поштова, 3).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева