ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4829/22 Справа № 205/6793/21 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки припиненими,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ "Укрсиббанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки припиненими.

В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 15.11.2007 року між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 25000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 126250,00 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0/1 від 15.11.2007 року, згідно умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2006 року.

30.04.2015 року Банк направив позивачу вимогу про дострокове повне погашення кредиту. Після чого, 20.07.2015 року відповідач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки. 12.11.2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 9 299,41 доларів США та пеню в сумі 5 000,00 грн.

Своїми діями Банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору (строк кредитування). Так, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська встановлено розмір заборгованості за кредитним договором з урахуванням процентів та пені, які позивач на виконання рішення сплатив у повному обсязі.

Позивач 27.07.2021 року подав до АТ «УкрСиббанк» заяву про надання довідки про сплату боргу, відповіді на яку не отримав. В телефонному режимі АТ «УкрСиббанк» повідомило позивача про непогашену заборгованість та нарахування пені за прострочення її сплати і відсотків за кредитом.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 у зв`язку з повним виконанням на підставі сплачених грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року;

визнати припиненими правовідносини за договором іпотеки № 0/1 від 15.11.2007 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року, яким ОСОБА_2 було передано АТ «УкрСиббанк» в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 нерухоме майно квартиру загальною площею 85,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 21.05.2008 року та видалити запис про обтяження з Державного реєстру іпотек.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про визнання правовідносин за кредитним договором та договором іпотеки припиненими задоволено.

Визнано припиненими правовідносини за кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року, укладеним між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 у зв`язку з повним виконанням на підставі сплачених грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року.

Визнано припиненими правовідносини за договором іпотеки № 0/1 від 15.11.2007 року, укладеним між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 0 від 15.11.2007 року, яким ОСОБА_2 було передано Акціонерному товариству «УкрСиббанк» в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 нерухоме майно квартиру загальною площею 85,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та видалити запис про обтяження з Державного реєстру іпотек.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпопетровська від 15 грудня 2021 року заяву АТ Укрсиббанк про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року по вищевказані справі залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що відсутні підстави вважати, що основне зобов`язання за Кредитним договором є припиненим, тому суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про наявність підстав для припинення зобов`язань за Договором іпотеки. Крім того позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 25000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 126250,00 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, зі сплатою 13,90 % річних, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, передбачених цим договором та графіком погашення кредиту (а.с. 8-13, 19-21).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0/1 від 15 листопада 2007 року, згідно умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2006 року (а.с. 14-18).

30 квітня 2015 року Банк направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове повне погашення кредиту (а.с. 22).

20 липня 2015 року Банк звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року у справі № 205/5286/15-ц частково задоволено позовні вимоги ПАТ УкрСиббанк. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором № 0 від 15 листопада 2007 року по кредиту та процентам у розмірі 9 299,41 доларів США та пеню в сумі 5 000 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк в рівних частках судовий збір у сумі 1 218 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 23-26).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства УкрСиббанк - задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором №0 від 15 листопада 2007 року станом на 08 липня 2015 року, яка складається із: заборгованість за кредитом 8 279,09 доларів США, заборгованість по процентам 1 020,32 доларів США, пеня у розмірі 14 626 грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 5410 грн. 68 коп. В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк - відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року розстрочено виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року по цивільній справі № 205/5286/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 15 листопада 2007 року станом на 08 липня 2015 року, яка складається із: заборгованості за кредитом 8 279,09 доларів США, заборгованості по процентам 1 020,32 доларів США, пені у розмірі 14 626 гривень 28 коп, та судовий збір у розмірі 5 410 гривень 68 коп, до 22 грудня 2021 року.

Позивачем на виконання рішення суду було в повному обсязі сплачено вищезазначену заборгованість, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 27-46).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до АТ «УкрСиббанк» з заявами про надання розрахунку за кредитом (а.с. 47-52), проте відповіді не отримав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для припинення іпотеки, оскільки основне зобов`язання припинено у зв`язку з його виконанням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц зазначено, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав відповідне зобов`язання продовжує існувати.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається, судом правильно встановлено, що позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість. При цьому, нарахування процентів та неустойки після ухвалення рішення про стягнення заборгованості не відповідає вимогам закону. Зобов`язання, встановлене за рішенням суду, виконано повністю, суму боргу сплачено, що сторонами не заперечувалось та підтверджується відповідними доказами.

Суд, врахувавши положення законодавства та висновки Верховного Суду, дійшов правильного висновку про припинення іпотеки у зв`язку з повним фактичним виконанням забезпечувального зобов`язання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 виконав основне зобов`язання за кредитним договором, обгрунтовано задовольнив вимоги щодо визнання припиненими похідних зобов`язань.

За таких обставин, у силу частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з припиненням основного зобов`язання іпотека є припиненою.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання

Аналогічний висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц.

Відповідач не надав доказів наявності невиконаних зобов`язань, що випливають за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, є необґрунтованими, оскільки згадані вище рішення судів про стягнення кредитної заборгованості боржником виконано.

Посилання апелянта на наявність у нього права на стягнення з позивача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, не може бути підставою для існування іпотеки, оскільки таке право банк не реалізував, відповідних вимог не заявляв, а матеріали справи не містять відомостей про наявність не виконаних судових рішень про стягнення таких коштів.

Більше того, колегія суддів зазначає, що умовами укладеного іпотечного договору не передбачене забезпечення іпотекою вимоги кредитора за правилами статті 625 ЦК України.

За змістом правила, викладеного в частині першій статті 593 ЦК України, відбувається припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання, що забезпечено у такий спосіб.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання в результаті його належного виконання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Посилання апелянта на те, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту, колегією суддів відхиляються, оскільки позивач звернувся з позовом відповідно до вимог ст. 16 ЦК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: