Провадження № 2/317/414/2022
Справа № 317/4079/21
23 серпня 2022 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.
при секретарі Динис Л.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Запорізький ВДРАЦС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувсмя до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Запорізький ВДРАЦС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 26.06.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д., за реєстровим № 761. Відповідно до п. 9 вказаного договору купівлі-продажу продавці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зобов`язались зняти з реєстраційного обліку всіх громадян, які зареєстровані у вказаному будинку у строк не пізніше 27.06.2015. Однак в порушення умов договору, ОСОБА_2 не зняла з обліку зареєстрованих осіб, які є членами її сім`ї. Разом з тим, відповідачі за місцем реєстрації не проживають з моменту продажу будинку, добровільно знятися з реєстрації не знімаються, та взагалі перебувають за межами країни. Про місце знаходження відповідача відомостей не має. Особистих речей відповідачі у будинку не має, оплату за комунальні послуги вони не здійснюють. Позивач зазначає, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів в житловому будинку, він вимушений сплачувати за них комунальні платежі, не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Також, він не може розпорядитися житловим будинком шляхом відчуження. Все це порушує його право на володіння та розпорядження власністю.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце слухання справи повідомлялись, однак судові повістки за місцем реєстрації не отримували.
Третя особа - Запорізький ВДРАЦС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила, заперечень проти задоволення позов не виказала.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно Договору купівлі-продажу від 26.06.2015 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Є.Д., реєстровий №3635, ОСОБА_1 придбав житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 39763148, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу виконавчого комітету Широківської сільської ради № 7843 від 15.11.2021 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 .
Факт не проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 26.06.2015 підтверджується комісійним актом від 07.12.2021 № 8262 складеними старостою Августинівського старостинського округу Шевчуком А.П., депутатом Широківської сільської ради Прокоф`євим С.О., адміністратором відділу ЦНАП Нелуш О.С., сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 вересня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який визначає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України таке право власника виникає тоді, коли він набув право власності на підставах, що не заборонені законом, в тому числі на підставі договору купівлі-продажу.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
Згідно з абзацом 8 п.26 Постанови КМУ від 2 березня 2016 р №207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного Державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється з підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дію договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).
Таким чином, враховуючи, що відповідачі зареєстровані у спірному будинку як члени сім`ї попереднього власника, право власності якого, на житловий будинок, на час звернення до суду припинено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268 Цивільного процесуального кодексу України,-
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 908 (дев`ятсот вісім) грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Р.В. Мінгазов