КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року місто Київ.

Справа 376/2770/14-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8236/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: (суддя-доповідач),

Судді-доповідача: Желепи О.В.

суддів: Кравець В.А., Поливач Л.Д.

при секретарі Ковальовій В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 09 лютого 2018 року ( у складі судді Ярошенко С.М., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», заінтересовані особи: Публічне Акціонерне Товариство «Райфайзен Банк Аваль», Публічне Акціонерне Товариство «Комерційний Індустріальний Банк», ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулись до Сквирського районного суду Київської області з заявою про заміну стягувача ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у справі № 376/2770/14-ц , що розглядалась Сквирським районним судом Київської області за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява була передана на пошту 18 грудня 2017 року. Зареєстрована в суді 01 лютого 2018 року.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 року, ухваленого у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/1179/74/1389 від 06 липня 2007 року в сумі 1323411,08 грн, 29 січня 2015 року видано виконавчий лист.

У зв`язку з укладенням ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» 29 вересня 2017 року договору відступлення права вимоги № 114/42, право грошової вимоги за кредитним договором 014/1179/74/1389 від 06 липня 2007 року перейшло до Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Індустріальний Банк»

В подальшому між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 29вересня 2017 року укладено договір відступлення права вимоги № 114/42, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором 014/1179/74/1389 від 06 липня 2007 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 09 лютого 2018 року заяву задоволено, замінено стягувача Публічне Акціонерне Товариство «Райфайзен Банк Аваль» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Сквирським районним судом Київської області у справі №376/2770/14-ц за позовом Публічне Акціонерне Товариство «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 30 травня 2022 року, згідно поштової відмітки, направив до суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що матеріали справи не містять підтвердження здійснення ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» оплати за умовами договору №114/42 від 29 червня 2017 року на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль». Крім того, заявником не додано підписаного сторонами Реєстру права вимоги (витягу із реєстру боржників) між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», який вказував по якому саме кредитному договору відбулось відступлення, а доданий до заяви «витяг із реєстру боржників» не містить ні підпису, ні печатки підприємства іншої сторони договору.

Зазначає, що строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з поверненням виконавчого листа 29 вересня 2016 року, закінчився 29 вересня 2017 року. Натомість, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» вперше звернулись до суду про заміну сторони у виконавчому провадженні поза межами строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме 05 грудня 2017 року. Повторне звернення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у 2018 році до Сквирського районного суду Київської області з аналогічною заявою також відбулось за межами строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було порушено граничні строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, що перешкоджало можливості винесення судом ухвали про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, інші учасники своїм правом щодо подачі відзиву не скористались.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 09 серпня 2022 року представник боржника ОСОБА_2 доводи скарги підтримав.

Інші учасники до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину.

Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третястатті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18), у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 (провадження №61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 року, ухваленого у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 29 січня 2015 року видано виконавчий лист.

За вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження в вересні 2015 року, що підтверджується постановою ВДВС Сквирського РУЮ на а.с. 62

29 вересня 2017 року Публічне Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль» та Публічне Акціонерне Товариство «Комерційний Індустріальний Банк» уклали Договір відступлення права вимоги № 114/42, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором 014/1179/74/1389 від 06.07.2007 року перейшло до Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Індустріальний Банк».

29 вересня 2017 року Публічне Акціонерне Товариство «Комерційний Індустріальний Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» уклали Договір відступлення права вимоги № 114/42, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором 014/1179/74/1389 від 06.07.2007 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що за низкою вищенаведених правочинів права стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за рішенням Сквирського районного суду київської області від 08 грудня 2014 року та за виконавчим листом виданим на підставі вказаного рішення перейшли до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія".

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не доведено перехід права вимоги, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що відповідно до платіжного доручення ТОВ "Фівнансова компанія Довіра та Гарантія перерахувало на користь ПАТ "Комерційний індустріальний банк", який в свою чергу є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 833 481 грн. Відповідно до додатку № 2 до договору до заявника перейшло право вимоги за кредитним договором від 06 липня 2007 року, боржник ОСОБА_1 . Посилання скаржника на те, що такий перехід є недоведеним з огляду на відсутність підпису особи, що передала право вимоги є безпідставними, з огляду на те, що на а.с. 94 знаходиться копія додатку № 2 до договору відступлення права вимоги між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ "Комерційний індустріальний банк", яка підписана обома сторонами договору.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що заява про заміну сторони виконавчого провадження була подана поза межами строку пред`явлення виконавчого документу до виконання колегія суддів не приймає з огляду на таке.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених в постанові від 08 лютого 2022 року в справі № справа № 2-7763/10 провадження № 14-197 цс 21 Верховний Суд зазначив:

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

Дійсно з матеріалів справи вбачається, що правонаступник прав та обов`язків кредитора не подав одночасно з заявою про заміну стягувача, заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З копії виконавчого листа, який виданий 29 січня 2015 року на а.с.123 вбачається, що строк пред`явлення його до виконання становить 1 рік до 20 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника ,а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 02 червня 2016 року) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Як вбачається зі ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Постановою державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Грищенко Н.О. від 29 вересня 2016 року, виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1323411,08 повернуто стягувачу через відсутність майна боржника на підставі ст.ст. 47,50 Закону України "Про виконавче провадження`а.с. 122

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на час звернення з заявою про заміну сторони,-18 грудня 2017 року (дата передачі заяви про заміну сторони на пошту. зазначена на конверті ) , трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився. Крім того, кредитор не був обізнаний з постановою державного виконавця Грищенка Н.О. про повернення виконавчого документу стягувачу від 29 вересня 2016 року. З матеріалів справи вбачається, що відправлення виконавчого документу стягувачу відбулося лише 20 вересня 2019 року, що підтверджується відміткою поштового відділення, тобто після розгляду заяви про заміну сторони стягувача.

Також Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 18 червня 2021 року поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 08 грудня 2014 року. Судом було встановлено, що строк стягувачем пропущено з поважних причин.

Тобто, судом встановлено, що заміна учасника справи проведена з метою виконання завдань цивільного судочинства та забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Сквирськогорайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року - без змін.

Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги покладаються на особу, що оскаржила рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374. 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 09 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2022 року.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді:

В.А. Кравець

Л.Д. Поливач