КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року місто Київ.

Справа 357/12852/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6842/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі судового засідання Ковальовій В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2021 року (у складі судді Цуранова А.Ю., повний текст рішення складено 28 грудня 2021 року),

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку направив на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву, в якій просив суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані, проте не проживають: ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 . Факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою перешкоджає позивачу в реалізації права власності та розпорядженні спірним майном.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2021 року позов - задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 лютого 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у відповідачів наявні сумніви, щодо підписання позовної заяви саме позивачем, оскільки надані ОСОБА_3 суду першої інстанції клопотання від 30 травня 2021 року та 02 серпня 2021 року, свідчать про його перебування за межами України на дату підписання позовної заяви 07 грудня 2021 року. Крім того, підпис позивача на позовній заяві та в паспорті різні та різняться між собою.

Вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушені норми процесуального права, а саме вимоги ст. 175 та ч. 1 ст. 187 ЦПК України. А саме: провадження у справі відкрито з порушенням процесуальних строків, крім того позовна заява не містить в собі: ціну позову, в позові відсутній обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутні підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зазначає, що суд в порушення вимог п.п.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнув з відповідачів судовий збір в більшому розмірі, ніж то передбачено.

Позивач станом на дату звернення з позовом до суду вважається таким, що пропустив загальний строк позовної давності, а посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц, де предметом спору є «визнання осіб такими, що втратили право на проживання у службовій квартирі, їх виселення та зняття з реєстрації», що за своїм змістом є негаторним позовом, не є тотожним з даною справою, оскільки позовні вимоги та спосіб захисту, який обрав позивач, інші та не є ідентичними, а саме: «усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням», та за своїм змістом не відповідає негаторному позову, а тому застосовувати зазначену правову позицію, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц по відношенню до даної справи, є недоцільним.

Звертає увагу суду на те, що твердження позивача про наявність перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном є хибним, не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджено ніякими доказами, що підтверджують наявність даних перешкод, оскільки сам по собі факт реєстрації відповідачів у будинку не може розцінюватись як перешкода.

Вказує, що позивач має на меті продати будинок разом із майном, що там знаходиться та належить відповідачам. Крім того, позивач не бажає повертати належне відповідачам майно, безпідставно його переховує та наразі має за мету продати будинок разом із майном, що автоматично збільшить вартість будинку під час продажу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

20 липня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтований тим, що аргументи відповідачів, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що судом першої інстанції при вирішенні справи не було допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, тому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про витребування доказів просить відмовити.

В судовому засіданні представник відповідачів - ОСОБА_4 просив задовольнити апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України власник не може бути обмежений у здійсненні права власності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.03.2019 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., реєстровий № 728.

Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 233356462 від 19.11.2020 року, приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун К.А. 20.03.2019 року прийнято рішення з індексним номером 46058200 про державну реєстрацію права власності на вказаний будинок за ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 204.

Згідно з відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2017 року у справі № 357/1503/17 розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26.12.2011 року виконавчим комітетом Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Згідно з копією довідки Виконавчого комітету Томилівської сільської ради № 439 від 19.11.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2017 року за місцем реєстрації не проживають.

Відповідно до акта мешканців сусідніх будинків про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.11.2020 року, засвідчено, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 з 2017 року не проживають, їх особистих речей в будинку не виявлено.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачі є членами сім`ї, колишнього власника будинку, добровільно залишили спірний будинок, більше року в ньому не проживають, так як мають інше житло, окрім спірного будинку, де і проживають. Разом з тим, відповідачі відмовляються добровільно зніматись з реєстрації в будинку, який на праві власності належить позивачу, через не вирішені між сторонами спору, щодо рухомого майна, яке знаходилось в будинку і яке відповідачі вважають своєю власністю.

Судом встановлено факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні позивачем як власником своїх правомочностей, тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на проживання в спірному будинку.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги представника позивача з приводу сумнівів щодо підписання позовної заяви позивачем, оскільки надані ОСОБА_3 суду першої інстанції клопотання від 30 травня 2021 року та 02 серпня 2021 року, свідчать про його перебування за межами України на дату підписання позовної заяви 07 грудня 2021 року , крім того, підпис позивача на позовній заяві та в паспорті різні та різняться між собою, колегія суддів не приймає з огляду на те, що суду не були надані належні докази того, що суд розглянув позов який позивач не підписував. Крім того, в апеляційному суді позивач підтвердив свій підпис на позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги щодо відкриття провадження з порушенням процесуальних строків, не зазначення в позовній заяві ціни позову, відсутність розрахунку в позовній заяві сум, що стягуються чи оспорюються; відсутність відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відсутність попереднього розрахунку суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутність підтвердження того, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, на законність ухваленого рішення суду не впливають. Подана позовна заява відповідала нормам процесуального права з огляду на зміст заявлених позовних вимог.

Доводи представника позивача про те, що суд в порушення вимог п.п.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнув з відповідачів судовий збір в більшому розмірі, ніж передбачено законом є безпідставні, так як суд вірно визначив розмір судового збору, який мають відшкодовувати відповідачі.

Доводи про те, що позивач пропустив строк звернення до суду є безпідставні, оскільки позов власника про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження є негаторним та може бути пред`явлений протягом всього часу тривання правопорушення. Крім того, позивач на спірний будинок набув право в 2019 році, а з позовом звернувся в грудні 2020 року без пропуску трирічного строку звернення до суду.

Висновок суду про існування перешкод власнику, внаслідок проведення державної реєстрації права на проживання відповідачів є вірним.

Крім того, задовольняючи позов про усунення перешкод, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на житло, суд виходив в тому числі і з того, що відповідачі втратили право на користування спірним житлом так як добровільно його залишили, більше року ним не користувались, а з реєстрації не знімаються лише через те, що позивач не побажав віддати їм ті речі, які вони залишили і вважають своїми. Відповідачі визнають ту обставину, що позивач має намір продати будинок, а відповідно наявність реєстрації прав інших осіб на будинок, перешкоджає позивачу здійснити його відчуження за ринковими цінами.

Доводи скарги про те, що позивач має намір відчужити будинок з майном, що йому не належить, а належить відповідачам на законність рішення не впливають, з огляду нате, що в межах даної справи не вирішувався спір про повернення майна чи стягнення його вартості, відповідачі такого зустрічного позову не заявляли, а відповідно ці обставини не входять в предмет доказування в межах заявлених позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Районний суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги покладаються на особу, що оскаржила рішення суду.

Керуючись ст. ст. 268, 367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2022 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик