Справа № 375/1258/21
Провадження № 2/375/37/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Чорненької О.І.,

при секретарі судового засідання Юрченко Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в смт Рокитне Київської області цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Кредитна спілка (далі-КС) «Центр фінансових послуг» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії №В53/056/18/135/95СЗ з в сумі 12314,98 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.07.2018 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № №В53/056/18/135/95СЗ, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4127,38 грн.

Однак, позичальник умови договору не виконав, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з нарахуванням відсотків, пені та штрафів станом на 20.09.2021 року становить 10503 грн. 72 коп., з яких 3896,05 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту, 6607,67 грн. сума заборгованості по сплаті процентів.

Крім того, у зв`язку з невиконанням зобов`язань позичальнику були нараховані інфляційні втрати та 3 проценти річних від простроченої суми, які складають 894,18 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту, 345,07 грн 3 проценти річних від простроченої суми зобов`язання, 572,01 грн. 3 проценти річних за простроченими відсотками, всього на загальну суму 1811,26 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не дивлячись на неодноразові нагадування, то позивач просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Ухвалою Рокитнняського районного суду Київської області від 28 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного розгляду справи.

ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання, судовою повісткою відповідно до вимог ст.128-130 ЦПК України, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з тим, через канцелярію суду відповідачка подала заяву, відповідно до якої просить зменшити суму заборгованості на суму інфляційних втрат та 3 відсотків річних.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 25.07.2018 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №В53/056/18/135/95СЗ, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4127,38 грн.

Пункти 3.1, 3.2, 3.3 кредитного договору вказують, що кредит надається у національній валюті України, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, тип процентної ставки - змінювана та складає 72%.

Сторони погодили, що погашення процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку платежів (п. 3.4 договору).

Кредитодавець має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. У разі зміни індексу споживчих цін та/або рівня ризику кредиту кредитодавець письмово повідомляє позичальника про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова змінювана процентна ставка (п. 3.5 кредитного договору).

Пунктом 3.6 договору передбачено, що сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років, у тому числі щодо неустойки.

Відповідно до п.п. 5 п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний оплатити можливі витрати, понесені кредитодавцем в результаті неналежного виконання позичальником умов даного кредитного договору, в тому числі витрати пов`язані з листуванням, транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути звернення стягнення (або предметів застави), внесенням його в реєстри обтяжень, виготовлення та підготовку документів, тощо.

Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами (п. 7.3 договору).

Згідно розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії №В53/056/18/135/95СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 25.07.2018 року, виданого КС «Центр фінансових послуг» заборгованості ОСОБА_1 перед кредитором становить: 3896,05 грн. заборгованості по сплаті за тілом кредиту, 6607,67 грн. заборгованості по сплаті процентів, 894,18 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту, 345,07 грн 3 проценти річних від простроченої суми зобов`язання, 572,01 грн. 3 проценти річних за простроченими відсотками. Загальна сума заборгованості - 12314,98 грн.

Відповідно до листа № 1732/21 від 05.08.2021 року Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» ОСОБА_1 повідомлялася про наявність у неї заборгованості перед фінансовою установою.

Згідно Статуту Кредитної Спілки «Центр фінансових послуг» та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, Кредитна Спілка «Центр фінансових послуг» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку.

Частина друга статті 1050 ЦК України вказує якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим слід зазначити, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Так, 25 липня 2018 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримала строком на 30 місяців, тобто до 25 січня 2021 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 4127,38 грн, які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 72 % річних.

Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мала здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 25 числа кожного місяця передбачену графіком частину кредиту і нараховані проценти (які є змінними) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останння зобов`язалася за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 30 місяців до 25 січня 2021 року включно у строки та сумах, затверджених графіком платежів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 30 місяців - до 25 січня 2021 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 25 січня 2021 року відповідач мала повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця відповідно до затвердженого графіку платежів.

Починаючи з 26 січня 2021 року, відповідач має обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (30 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Частиною другою статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором, що складається з тіла кредиту та процентів за користування кредитом, нарахованих упродовж дії кредитного договору

Інфляційні втрати та 3 проценти річних від простроченої суми зобов`язання можуть бути нараховані починаючи з 26 січня 2021 року. З огляду на викладене, зазначені у позові суми інфляційних втрат та 3 процентів річних не можуть бути стягнені із відповідача, оскільки їх нарахування проводилось упродовж дії кредитного договору, що є порушенням вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене при розрахуванні інфляційних втрат та 3 процентів річних застосовується переод з 26.01.2021 по 20.08.2021, тобто з моменту закінчення терміну кредиту до дня заявлення позову, сукупний індекс інфляції за вказаний період становить 1, та кількість днів прострочення становить 207.

Таким чином стягненню з ОСОБА_1 підлягають інфляційні втрати та 3 проценти річних від простроченої суми кредиту у сумі 322 гривні 04 копійки, що складається з: інфляційних втрат за тілом кредиту з 26.01.2021 по 20.08.2021 у сумі 190 гривень 32 копійки, 3 процентів річних за простроченим тілом кредиту у сумі 66 гривень 29 копійок, 3 проценти річних від простроченої суми зобов`язання за відсотками у сумі 65 гриивень 43 копійки.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором №В53/056/18/135/95СЗ від 25.07.2018 року, що складається з: 3896 гривень 05 копійок - заборгованості по тілу кредиту, 4778,55 гривень заборгованості по сплаті процентів, інфляційні втрати і 3 проценти річних від простроченої суми кредиту у сумі 322 гривні 04 копійки, що складається з: інфляційних втрат за тілом кредиту за період з 26.01.2021 по 20.08.2021 у сумі 190 гривень 32 копійки, 3 процентів річних за простроченим тілом кредиту за період з 26.01.2021 по 20.08.2021 у сумі 66 гривень 29 копійок, 3 проценти річних від простроченої суми зобов`язання за відсотками за період з 26.01.2021 по 20.08.2021 у сумі 65 гриивень 43 копійки. Всього стягненню підлягає заборгованість у сумі 8996 гривні 64 копійок.

Заявлені позовні вимогив іншій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270 грн., а тому з відповідача підлягає відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог у сумі 1486 гривень 44 копійки (8064,09х100/12314,98х2270/100=1486,44).

Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір про надання правової допомоги від 21.07.2021 року з адвокатом Білецьким Б.М., платіжне доручення № 975 від 27.09.2021 на суму 2700 грн, Акту приймання-передачі наданих послуг, на думку суду, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, враховуючи категорію справи, яка не представляє складності, обсяги виконаної роботи є незначними, розгляд справи проведено без участі сторін, а також з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 509, 526, 610, 611, 634, 1054 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-259, 265, 268, 279, 280, 281, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором №В53/056/18/135/95СЗ від 25.07.2018 року, у сумі 8996 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 64 копійки що складається з: 3896 гривень 05 копійок - заборгованості по тілу кредиту та 4778,55 гривень заборгованості по сплаті процентів, відповідно до затвердженого графіку платежів за кредитним договором, інфляційних втрат за тілом кредиту за період з 26.01.2021 по 20.08.2021 у сумі 190 гривень 32 копійки, 3 процентів річних за простроченим тілом кредиту за період з 26.01.2021 по 20.08.2021 у сумі 66 гривень 29 копійок, 3 проценти річних від простроченої суми зобов`язання за відсотками за період з 26.01.2021 по 20.08.2021 у сумі 65 гриивень 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1486 гривень (одну тисячу чотириста вісімдесят шість) гривень 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 (одну тисячу) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено 27 липня 2022 року.

Повне наіменування сторін:

позивач: Кредитна спілка "Центр фінансових послуг", , юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 68, приміщення 321, кімната 2,

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА