Єдиний унікальний номер справи 362/215/21
Провадження №22-ц/824/3713/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Суханова Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та 3 % річних,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу та 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 11 жовтня 2017 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики у вигляді розписки, відповідно до якої він передав, а ОСОБА_1 прийняв грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 31 грудня 2017 року. ОСОБА_1 , як позичальник, належним чином свої зобов`язання не виконав, боргу за договором позики у визначений строк не повернув. На момент пред`явлення позову 18 січня 2021 року до суду, згідно із курсом НБУ (100 доларів = 2 782 гривень), еквівалент суми боргу в розмірі 2000 доларів США, відповідно, становить - 55640 гривень, які він просить стягнути з відповідача та 3% річних в розмірі - 178,53 доларів США, що станом на 18.01.2021 року еквівалентне сумі 4966 грн. 70 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 11.10.2017 року у розмірі 2000 доларів США, що станом на 22.12.2020 року еквівалентне сумі 55 640 грн. основного боргу, 3% річних в розмірі - 178,53 доларів США, що станом на 22.12.2020 року еквівалентне сумі 4 966 грн. 70 коп. та стягнуто 840, 80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

02 лютого 2022 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджуючись із доводами викладеними у апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 11 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики у вигляді розписки, відповідно до якої ОСОБА_2 взяв, а ОСОБА_1 прийняв грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 31 грудня 2017 року про що свідчить копія письмової розписки від 11 жовтня 2017 року.

Згідно розрахунку, складеного ОСОБА_2 , заборгованість за договором позики, становить з моменту пред`явлення позову 11 жовтня 2017 року до суду, згідно із курсом НБУ (100 доларів = 2 782 гривень), еквівалент суми боргу в розмірі 2000 доларів США, відповідно, становить - 55640 гривень, 3% річних в розмірі - 178,53 доларів США, що станом на 18.01.2021 року еквівалентне сумі 4966 грн. 70 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З матеріалів справи вбачається, що факт фактичного отримання відповідачем від позивача позики посвідчується розпискою, в якій це зазначено. З тексту вказаної розписки вбачається, що відповідач отримує кошти в борг, на посвідчення чого і надає розписку. Інше тлумачення відповідачем тексту розписки колегія суддів оцінює лише як спробу уникнути відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Інші недоліки рішення (посилання в тексті мотивувальної частини на неможливість ухвалення заочного рішення та на невірний розмір судових витрат), зважаючи на належне вирішення таких питань по суті (відповідний порядок розгляду та належна сума судових витрат в резолютивній частині рішення) не можуть бути підставою для скасування судового рішення і за необхідності можуть бути усунуті в порядку ст. 269 ЦПК України.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, відтак підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

Є.М. Суханова