Справа № 159/7582/21
Провадження № 2/159/416/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 (дистанційно),

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Турійської селищної ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення із актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини,

встановив:

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернулась з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Турійської селищної ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У лютому 2022 року ОСОБА_3 заявив зустрічну позовну вимогу до ОСОБА_1 про виключення відомостей про нього, як про батька дитини, із актового запису № 51 про народження дитини - ОСОБА_5 , складеного 13.11.2012 Селецькою сільською радою Турійського району Волинської області.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що від шлюбу із відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 ; фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено ще під час вагітності; у липні 2014 року шлюб розірвано. ОСОБА_3 не цікавився ні перебігом вагітності, ні фактом та обставинами народження сина; з часу народження сина батько жодного разу не бачив дитину, намірів зустрітись не проявляв, хоча знає місце його проживання; не цікавився станом здоров`я, потребами ОСОБА_5 , перебігом його навчання. Вказане свідчить про самоусунення відповідача від виховання сина, що стало причиною звернення до Служби у справах дітей. За результатами засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Турійської селищної ради сформовано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

З огляду на вказані обставини, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .

1.2. Звертаючись із позовними вимогами зустрічного характеру (про виключення із актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини), ОСОБА_3 поставив під сумнів факт свого батьківства, у зв`язку із чим заявив клопотання про проведення судової біологічної експертизи. Перед початком судового розгляду просив його зустрічну позовну заяву залишити без розгляду.

Проти позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав заперечив, зазначаючи, що дійсно сім`я перестала існувати ще під час вагітності ОСОБА_1 . Однак, позивач неодноразово заявляла про те, що ОСОБА_3 не є батьком ОСОБА_5 ; між колишнім подружжям склались вкрай конфліктні, негативно забарвлені стосунки, позивачка про народження дитини не повідомила, свідомо уникала спілкування батька із сином. Відповідач також вказав, що бажає налагодити стосунки із сином, приймати участь у його вихованні; заборгованості по сплаті аліментів не має. Про вирішення питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав комісією з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Турійської селищної ради він не знав, виклику на засідання комісії не отримував. Керуючись наведеним, у задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити.

2. Рух справи у суді.

Первісна позовна заява надійшла до суду 23.12.2021, на підставі якої 26.01.2022 відкрито провадження у даній цивільній справі.

Зустрічний позов подано до суду 11.02.2022. Ухвалою суду від 21.02.2022 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісним позовом; призначено у справі судову медичну експертизу; провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 23.05.2022 провадження у справі поновлено; призначено судове засідання у межах підготовчого провадження; ухвалою від 06.06.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

У судовому засіданні 19.07.2022 перед початком судового розгляду по суті представник відповідача заявив клопотання про залишення зустрічного позову без розгляду.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (пункт 5 частини першої статті 257 ЦПК України).

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про залишення зустрічного позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

4. Фактичні обставини справи.

4.1. 19.05.2012 між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.11.2012).

4.2. На підставі судового рішення у справі № 169/85/13 ОСОБА_3 із 26.01.2013 сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

4.3. Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 22.07.2014 у справі № 169/445/14 шлюб між сторонами розірвано, після чого дитина залишилася проживати з матір`ю.

4.4. Висновком № 6 від 14.12.2021 комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Турійської селищної ради визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки № 53 директора Турійського ліцею за період навчання у школі ОСОБА_5 (учня 3-В класу) його батько ОСОБА_3 жодного разу у навчальному закладі не з`явився, із вчителями не спілкувався. Актом комісії у складі старости с. Селець ОСОБА_11 , фельдшера ФАП с. Селець ОСОБА_12 , жительки с. Селець ОСОБА_13 зафіксовано, що батько дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_3 «не проживає і ніякої участі у вихованні не бере». Згідно із заявою від 14.12.2021 ОСОБА_13 (сусідки ОСОБА_1 ) ОСОБА_3 з народження сина не бере участі у його вихованні, жодного разу його не відвідував.

4.5. За результатами проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що ОСОБА_3 із імовірністю на 99,9% є батьком малолітнього ОСОБА_5 (висновок експерта № СЕ-19/103-22/1909-БД від 12.05.2022).

5. Застосовані правові норми; висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

5.1. Згідно із статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

5.2. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені в частині першій статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

5.3. Відповідно до частини четвертої статті 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно із частиною п`ятою статті 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Оцінюючи висновок Турійської селищної ради Волинської області № 10 від 14.12.2021 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає його недостатньо обґрунтованим. Так, відомості, на підставі яких такий висновок сформований є поверхневими (акт обстеження сімейного стану ОСОБА_1 щодо участі батька у вихованні дитини не містить дати такого обстеження, місця обстеження, адреси проживання дитини; зафіксована актом обставина «не проживання» батька не є предметом дослідження у даному спорі). Окрім того, доказів про виклик ОСОБА_3 на засідання комісії суду не надано, що позбавило батька дитини права бути вислуханим, навести свої доводи і подати докази.

5.4. Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивача і відповідача ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 кожен окремо підтвердили обставини щодо проживання дитини ОСОБА_5 у селі Селець разом із мамою і бабусею; зазначили, що батько ОСОБА_3 за місцем проживання сина не відвідував. Свідок ОСОБА_15 (матір відповідача) також зазначила про конфлікти у сім`ї сина і не налагодження стосунків після розірвання шлюбу.

5.5. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) сформовано правову позицію про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). […] Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) зазначено, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

5.6. В межах розгляду даного спору, за результатами оцінки зібраних доказів, судом враховано:

- відсутність підстав для висновку про свідоме та винне нехтування батьком своїми обов`язками відносно дитини;

- не надання достатніх, належних доказів про негативний вплив батька на фізичний, моральний розвиток сина;

- не доведення позитивного впливу на дитину і захисту основних її інтересів при розриві сімейних зв`язків із батьком;

- батько дитини заперечує проти позбавлення батьківських прав і має інтерес щодо участі у її вихованні, який не міг бути повною мірою реалізований унаслідок відносин, що склалися між колишнім подружжям, та проживання дитини в іншому населеному пункті;

- першочергово приймає до уваги те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою та крайнім заходом впливу на батьків (обставини щодо особливої непридатності або явного неблагополуччя одного із батьків у даній справі не встановлено).

5.7. У межах розгляду даного спору суд знаходить необхідним зауважити, що обсяг прав та обов`язків кожного із батьків щодо участі у вихованні дитини є ідентичними. Кожен із батьків зобов`язаний сприяти гармонійному, збалансованому розвитку дитини, а тому матері ОСОБА_5 належить забезпечити обізнаність сина про сімейні зв`язки із батьком, а батькові - брати активнішу участь у житті дитини.

5.8. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми Конвенції про права дитини, частини сьому, восьму статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до яких при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина, позивачем не надано, обставин доведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками позивачем не зазначено, а також зважаючи на те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, що свідчить про його інтерес до сина, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та вважає, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

Судові витрати у даній справі залишити за учасниками справи.

Керуючись статтями 19, 150, 155, 157, 164, 165, 166, 180, 182, 191 СК України, статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 257, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення із актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини залишити без розгляду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Служба у справах дітей Турійської селищної ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцятиднів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

третя особа - Служба у справах дітейТурійськоїселищної ради Волинськоїобласті, , Волинська область, селище міського типу Турійськ, майдан Центральний, 1.

Повний текст судового рішення складено 19.08.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА