Провадження № 2-н/161/756/22
У Х В А Л А

12 серпня 2022 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінська С.С.., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Луцький комбінат Хлібопродуктів №2» Державного агенства резерву України нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2022 року на адресу суду надійшла вказана заява. В обґрунтування заяви заявник покликається на те, що вона працювала на посаді провідного економіста Державного підприємства «Луцький комбінат №2» Державного агенства резерву України, була звільнена 01.12.2021 року, однак їй не виплачена заробітна плата у розмірі 22 831,50 грн.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Таким чином, судом видаються судові накази про нараховану, але невиплачену заробітну плату, тобто у розмірі, яка зазначена до виплати.

До заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

У заяві не зазначено та до заяви не долучено доказів в підтвердження вказаного розміру заробітної плати.

Таким чином, із заяви ОСОБА_1 та наданих нею доказів неможливо встановити порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з положеннями ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст.161, ст.165, ст.167 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Луцький комбінат Хлібопродуктів №2» Державного агенства резерву України нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С. Крупінська