Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

23 серпня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 130/1689/22

Провадження № 2/152/261/22

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши та перевіривши на відповідність вимогам ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання акту приймання-передачі межових знаків недійсним, про визнання недійсним державної реєстрації речового права, про визнання недійсним технічної документації на земельну ділянку, про визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації земельної ділянки та зобов`язання вчинити дію, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання акту приймання-передачі межових знаків недійсним, визнання недійсним державної реєстрації речового права, визнання недійсним технічної документації на земельну ділянку, визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації земельної ділянки та зобов`язання вчинити дію в якій просить:

1. рішення Жмеринської міської ради Вінницької області за № 1117 від 25.09.2020 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для індивідуального садівництва 0,0033га НОМЕР_1 та для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га 0035787 від 22.02.2020 виконавцем якого є Центром земельних відносин ОСОБА_3 визнати недійсним та скасувати;

2. рішення про реєстрацію земельної ділянки для індивідуального садівництва 0,0033га НОМЕР_1 в державному земельному кадастрі від 07.08.2020 скасувати;

3.рішення про реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га. 0035787 в державному земельному кадастрі від 23.07.2020 скасувати;

4. технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для індивідуального садівництва 0,0033 га НОМЕР_1 та для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га 0035787 від 22.02.2020 виконавцем якого є Центром земельних відносин ОСОБА_3 визнати недійсною;

5. рішення про реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га . 0035787 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 02.10.2020 скасувати;

6. рішення про реєстрацію земельної ділянки для індивідуального садівництва 0,0033га НОМЕР_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 02 жовтня 2020 року скасувати;

7. витребувати від Жмеринської міської ради Вінницької області оригінал рішення за № 1117 від 25.09.2020 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для індивідуального садівництва 0,0033 га НОМЕР_1 та для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га. 0035787 від 22.02.2020 виконавцем якого є Центром земельних відносин ОСОБА_3 визнати недійсним;

8. витребувати від відділу Жмеринського району Головного Управління Держгеокадастру у Вінницької області місто Жмеринка вул. Центральна проспект Бориса Олійника, 3, 23100 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для індивідуального садівництва 0,0033га НОМЕР_1 та для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га 0035787 від 22 .02.2020 виконавцем якого є Центром земельних відносин Аскарова А.О.

9. зобов`язати ОСОБА_2 відновити усі межові знаки земельної ділянки до стану, в якому вони знаходилися;

10. зобов`язати ОСОБА_2 прибрати власний паркан, який вмонтований та розмішений вздовж усієї спільної межі.

У зв`язку із задоволенням відводів суддів Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області та неможливістю утворення нового складу суду, вказану цивільну справу спрямовано на розгляд до Шаргородського районного суду Вінницької області та відповідно до вимог ст.14 ЦПК України, передано в провадження судді Соколовської Т.О.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ЦПК України, вважаю, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до статті 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Під змістом позовних вимог цивільне процесуальне законодавство розуміє вказівку позивача на спосіб судового захисту.

Пред`являючи позов, позивач повинен, насамперед, зазначити у позовній заяві предмет позову (що конкретно вимагає позивач), далі він сам повинен визначитися, виходячи із принципу змагальності, зі способом судового захисту змістом позовних вимог, що є одним із основних елементів позову, який має своє нормативне закріплення у п.4 ч.3. ст.175 ЦПК України, а далі у заяві, за п.5 ч.3 ст.175 ЦПК позивач повинен зазначити підстави позову (обставини, з яких випливає право вимоги позивача та якими він обґрунтовує свої вимоги), визначитися як з матеріальним, так і з процесуальним законом, який повинен застосовуватися до даних правовідносин, оскільки від правильної правової кваліфікації правовідносин залежить формування позивачем предмета доказування та подальше вирішення позовних вимог.

Обов`язок правильно формулювати свої позовні вимоги до суду, визначати зміст (спосіб судового захисту) та предмет покладається на позивача.

Вказані вимоги цивільного процесуального законодавства України позивачем ОСОБА_1 не дотримано, а саме: позовну заяву подано до ОСОБА_2 про визнання акту приймання-передачі межових знаків недійсним, про визнання недійсним державної реєстрації речового права, про визнання недійсним технічної документації на земельну ділянку, про визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації земельної ділянки та зобов`язання вчинити дію, натомість у прохальній частині позову ОСОБА_1 просить: «визнати недійсним та скасувати рішення Жмеринської міської ради Вінницької області за № 1117 від 25.09.2020 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для індивідуального садівництва 0,0033 га НОМЕР_1 та для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га 0035787 від 22.02.2020 виконавцем якого є Центром земельних відносин ОСОБА_3 , скасувати рішення про реєстрацію земельної ділянки для індивідуального садівництва 0,0033га 0035791 в державному земельному кадастрі від 07.08.2020, рішення про реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га . 0035787 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 02.10.2020, рішення про реєстрацію земельної ділянки для індивідуального садівництва 0,0033га 0035791 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 02. 10.2020, рішення про реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га. 0035787 в державному земельному кадастрі від 23.07.2020; визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для індивідуального садівництва 0,0033 га НОМЕР_1 та для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 га та 0,0437 га 0035787 від 22.02.2020 виконавцем якого є Центром земельних відносин Аскарова А.О., зобов`язати ОСОБА_2 відновити усі межові знаки земельної ділянки до стану, в якому вони знаходилися та прибрати власний паркан, який вмонтований та розмішений вздовж усієї спільної межі.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 оспорюються рішення органу місцевого самоврядування, землевпорядних організацій, державних реєстраторів, рішеннями та діями яких, на переконання позивача, її безпідставно позбавлено земельної ділянки, якою вона правомірно користується багато років, але вони не включені до складу учасників справи і будь які вимоги до них не ставляться.

Згідно з положеннями ст.51 ЦПК України суд не має права з власної ініціативи замінювати неналежного відповідача, залучати до участі у справі співвідповідачів.

Відтак, позивачеві ОСОБА_1 слід визначитись зі складом учасників справи, колом відповідачів по справі, виходячи з підстав і предмету позову.

Крім того, у позовній заяві вказана позовна вимога про визнання акту приймання - передачі межових знаків недійсним без зазначення дати його складання, учасників дії, а в прохальній частині взагалі така вимога відсутня.

Отже, вказані позивачем предмет, підстава, зміст позовних вимог не узгоджуються між собою та з правовим обґрунтуванням позову.

Позивачу ОСОБА_1 необхідно уточнити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, з посиланням на відповідні норми матеріального та процесуального права, визначитись з колом учасників справи та зазначити в порядку якого судочинства вона звертається до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування (ч. 6 ст. 177 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Згідно ст.81 ч.5 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ст.83 ч.2 ЦПК України).

За правилами ст.184 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази.

ОСОБА_1 у прохальній частині позовної заяви просить витребувати з Жмеринської міської ради оригінал рішення №1117 від 25 вересня 2020 року, та з Жмеринського відділу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для індивідуального садівництва 0,0033 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0563 та 0,0437 га від 22 лютого 2020 року, виконавцем якого є Центр земельних відносин Аскарова А.О., проте доказів, які підтверджують здійснення всіх залежних від неї дій, спрямованих на самостійне отримання доказів до позовної заяви не долучила.

За правилами ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 177 ЦПК України, сплата судового збору є передумовою відкриття провадження у справі.

Законом України «Про судовий збір» від 04.08.2011 визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з положеннями ч. 1 та підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" передбачено, що з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць становить 2481 грн.

Таким чином, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру позивачем повинен бути сплачений судовий збір у розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн).

Як вбачається із позовної заяви, позовна заява містить вісім вимог немайнового характеру ставка судового збору по яких становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 992,40 грн. за кожну вимогу (992,40 х 8 = 7939,20 грн.)

При подачі позовної заяви до суду судовий збір позивачем не сплачено.

ОСОБА_1 до матеріалів позову від 11.08.2022 долучено заяву від 20.07.2022 про звільнення від сплати судового збору.

У обґрунтування клопотання позивач посилається на скрутний матеріальний стан,

Вирішуючи заяву про звільнення від сплати судового збору позивачем ОСОБА_1 суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підстави відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати встановлені у ст. 136 ЦПК України.

Відповідно до ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі або звільнити від їх сплати.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від його сплати, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, і особи, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав і є правом, а не обов`язком суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника.

Тобто, основним у вирішенні питання про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору є встановлення майнового стану сторони, яка заявила відповідне клопотання. Дані обставини встановлюються судом на підставі доказів (наприклад, індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що видається органами Пенсійного фонду України, та/або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, що видається органами Державної податкової служби України, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, вклади, нерухоме та рухоме майно, компенсації, тощо).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає заяву.

У заяві про звільнення від сплати судового збору позивач ОСОБА_1 вказує, що вона не має інших доходів, крім пенсійних виплат і долучає відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 15.04.2022, однак дані відомості не можуть бути належними та допустимими доказами підтвердження майнового стану позивача, який би давав підстави для звільнення від сплати судового збору та свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У зв`язку з тим, що позивач не надала належних та достатніх доказів про суми свого річного доходу за попередній календарний рік, суддя позбавлений можливості встановити чи перевищує судовий збір п`ять відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (2021) та вирішити питання про звільнення її від сплати судового збору за подання позовної заяви, а тому у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору при зверненні ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання акту приймання-передачі межових знаків недійсним, про визнання недійсним державної реєстрації речового права, про визнання недійсним технічної документації на земельну ділянку, про визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації земельної ділянки та зобов`язання вчинити дію - слід відмовити.

Відмова у звільненні від сплати судового збору не порушує положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд, оскільки не перешкоджає позивачу у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від його сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 повинна сплатити судовий збір на загальних підставах.

Судовий збір в розмірі 7939,20 грн. підлягає сплаті позивачем ОСОБА_1 за наступними платіжними реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Вінницькій області /м.Шаргород/22030101

Код отримувача

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA 0002908

Призначення платежу - судовий збір (Державна судова адміністрація України,050).

Відповідно до ст.185 ч.1, ч.2 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 136, 175 - 177, 185, 258, 260 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10. 2014 -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати суми судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання акту приймання-передачі межових знаків недійсним, про визнання недійсним державної реєстрації речового права, про визнання недійсним технічної документації на земельну ділянку, про визнання недійсним рішення про затвердження технічної документації земельної ділянки та зобов`язання вчинити дію залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Попередити позивача ОСОБА_1 , що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута їй.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати позивачу ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена та підписана 23.08.2022.

Суддя: Т.О. Соколовська