Ухвала

22 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 1/11/2021

провадження № 61-6887ав22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючий) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» від 25 листопада 2021 року у справі № 1/11/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2022 року, тобто з пропуском процесуального строку, ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду апеляційну скаргу на зазначене судове рішення в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання цієї ухвали. Попереджено про наслідки невиконання, у встановлений судом строк, вимог цієї ухвали.

На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 липня 2022 року заявник направив до суду матеріали, а саме: копії скринів поштової скриньки заявника, копію заяви від 03 серпня 2022 року про видачу копії ухвали Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2022 року, помилково вважаючи, що вимоги ухвали суду апеляційної інстанції виконано.

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Згідно із частинами першою та другою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначена, у тому числі, дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

Пунктом 4 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції (за наявності).

Згідно частин першої, третьої-п`ятої статті 487 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Ухвала суду про відмову у видачі виконавчого листа може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі заявник указує, що повний текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду заявником не отримувався. Про її існування йому стало відомо з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень 15 липня 2022 року, тому вважає, що саме з цієї дати він може обчислювати строк на апеляційне оскарження, які суд оцінює критично з огляду на наступне.

Верховний Суд повторно звертає увагу заявника на те, що останнім днем звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2022 року було 08 липня 2022 року, проте апеляційну скаргу подано 20 липня 2022 року, тобто після закінчення строку, установленого частиною третьою статті 487 ЦПК України. Отже процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2022 року заявником пропущений.

Заявником не надано доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, та про обставини, які об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати апеляційну скаргу в передбачений ЦПК України строк.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що запровадження воєнного стану в Україні, як на думку заявника, є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, суд оцінює критично, оскільки факт збройної агресії проти України та введення воєнного стану не може бути безумовною поважною підставою для поновлення строку абсолютно в усіх випадках. Для визнання поважною даної підстави суд бере до уваги територіальне місцезнаходження суду, порядок функціонування суду, хід бойових дій, наявність конкретної фактичної можливості своєчасно звернутися до суду, за умови подання відповідної заяви з наведенням відповідних мотивів та доказів.

Отже Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки заявник не надав суду належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ОСОБА_1 надавався достатній строк для усунення недоліків його скарги, однак заявник не скористався своїми процесуальними правами, не проявив належної обачності у захисті своїх прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Заявник не демонстрував готовність брати участь у розгляді цієї справи.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти підстави для поновлення строків для оскарження, які мають виправдовувати втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Відтак, апеляційна скарга подана до суду після закінчення строків, установлених законодавством й підстави наведені у заяві про поновлення строку на оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні заявником апеляційної скарги й не виправдовують пропуск процесуального строку на її подання, ураховуючи також, що саме ОСОБА_1 звертався до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання, а тому мав цікавитися результатами розгляду поданої ним заяви.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлено діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції й так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми й змісту скарги, у тому числі, й щодо доведення поважності причин пропуску строку на оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Відтак, Верховний Суд констатує, що заявником не надано логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали вчасно звернутися з апеляційною скаргою, скориставшись своїми процесуальними правами.

Указана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Отже, оскільки у відведений судом строк, ухвала суду не виконана, що перешкоджає апеляційній інстанції вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, тому апеляційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої, третьої статті 357 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 24, 185, 351, 356, 357 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2022 року повернути заявникові.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян