Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2724/21 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М.
Категорія 82 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №283/2724/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Хомич В.М. в м. Малині,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 38 664,74 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 06 січня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Вказує, що в подальшому АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.01.2017 в розмірі 55 418,99 грн. Зазначає, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області у цивільній справі №283/414/21 від 22.04.2021 в задоволенні повних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю за безпідставністю, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 5000 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Вказує, що постановою Житомирського апеляційного суду від 22.10.2021 апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22.04.2021 в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи в розмірі 5000 грн скасовано, в решті рішення залишено без змін. Стверджує, що рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій було встановлено відсутність домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, та, як наслідок, Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не були розцінені судами як складові кредитного договору від 06.01.2017. Зазначає, що з розрахунку заборгованості станом на 30.06.2019 та на 14.01.2021 вбачається, що з кредитного рахунку ОСОБА_1 було знято 216 841,62 грн., а внесено на рахунок та зараховано АТ КБ «ПриватБанк» в якості погашення заборгованості по тілу кредиту 25 617,81 грн., тобто 38 664,74 грн внесено понад зняті кредитні кошти. Враховуючи вищевикладене просить стягнути на користь ОСОБА_1 суму внесених грошових коштів, що перевищує суму виданих коштів, а саме 38 664,74 грн., як безпідставно набуте майно.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 38 664,74 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не досліджено виписки по рахунку та не враховано витрати коштів банку за загальну суму 63 701,87 грн. Вказує, що виписка по рахунку є належним доказом заборгованості позичальника. Зазначає, що належним доказом на спростування розрахунку заборгованості наданого банком є висновок економічної експертизи, яка по справі не проводилася. Крім того, вказує, що рішенням суду по справі №283/414/21 про відмову у стягненні частини заборгованості, не припинено дію кредитного договору від 06.01.2017 і не визнано його недійсним. Зазначає, що наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку ст. 1212 ЦК України. Вказує, що правовідносини між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» врегульовані договором №б/н від 06.01.2017, який недійсний судом не визнавався, а тому до даних правовідносин положення ст. 1212 ЦК України не застосовується. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06 січня 2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 14 січня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 06 січня 2017 року становить 55 418,99 грн., яка складається з: 44 885,77 грн заборгованості по тілу кредиту та 10 553,22 грн заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредитом.

У зв`язку з наявністю заборгованості ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» було подано позов до суду, предметом якого було стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у вищезазначеному розмірі.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2021 року у цивільній справі №283/414/21 у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 у стягненні заборгованості за кредитним договором у розмірі 55 418,99 грн відмовлено повністю за безпідставністю. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 5000 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2021 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи в розмірі 5000 грн скасовано. В решті рішення суду залишено без змін.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2021 року встановлено, що банк не мав правових підстав для нарахування та стягнення кредитної заборгованості, а також встановлено факт погашення ОСОБА_1 кредитних коштів майже на 40 000 гривень більше. Враховуючи недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» факту існування кредитної заборгованості у зв`язку з відмінною одна від одної інформацією у розрахунках та виписці по картковому рахунку ОСОБА_1 , вимога про повернення безпідставно набутих банком коштів у розмірі 38 664,74 грн є такою, що відповідає ст. 1212 ЦК України, оскільки підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня і всі дії по примусовому стягненню банком грошових коштів, належних позивачу на погашення кредитної заборгованості є незаконними, і такі кошти підлягають до повернення. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставне набуття відповідачем коштів із карткового рахунку ОСОБА_1 в розмірі 38 664,74 грн., що в силу положень статті 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «Приватбанк» обов`язок після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підстави статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі, й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 серпня 2019 року у справі №607/3864/17 (провадження №61-30080св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року у справі №753/120/18 (провадження №61-18255 св 21).

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 вніс грошові кошти у розмірі 38 664,74 грн на рахунок банку з метою погашення заборгованості по кредитному договору №б/н від 06.01.2017, відтак вказані кошти банк отримав на підставі договірних зобов`язань, а тому оспорювана сума не вважається такою, що отримана банком безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку при вирішенні даного спору, формально підійшов до встановлення фактичних обставин справи, по суті, виходив лише з рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2021 року.

За таких обставин підстави апеляційного оскарження знайшли своє підтвердження й колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, про те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зважаючи на встановлені обставини, з урахуванням зазначених правових висновків та положень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позову про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 38 664,74 грн, немає, оскільки такі вимоги є необґрунтованими, не доведеними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплачено 1362,00 грн. На підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач при подачі до суду позову був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає компенсація судового збору у розмірі 1362,00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Компенсувати акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» сплачену суму судового збору у розмірі 1362,00 грн за розгляд апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді