печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. Суддя Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕЯ -Д», ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловор І.О про визнання довіреності неукладеною та витребувати майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕЯ -Д», ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловор І.О про визнання довіреності неукладеною та витребувати майна з чужого незаконного володіння. Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, суд дійшов до наступного. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування. За статтею 20 ГПК України справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України. Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Як убачається із змісту позовної заяви та її предмету, позивач просить: визнати неукладеною довіреність від 17.05.2019 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б, за реєстровим №273, відповідно до якого ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 діяти в її інтересах; витребувати квартиру АДРЕСА_1 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕЯ-Д» на користь ОСОБА_1 , проте відповідача визнали банкротом відповідно до постанови Господарського суду Запорізької області від 20.01.2022 року у справі 908/3077/21 та зміст правовідносин сторін як таких, що виникли з господарських правовідносин, підлягають розгляду у порядку господарського судочинства. Відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕЯ -Д», ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловор І.О про визнання довіреності неукладеною та витребувати майна з чужого незаконного володіння. На підставі викладеного, керуючись статтями19, 20, 186, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕЯ -Д», ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловор І.О про визнання довіреності неукладеною та витребувати майна з чужого незаконного володіння. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя: Т.В.Остапчук