Справа № 159/910/22
Провадження № 2/159/631/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 серпня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №CL-211522 від 07.08.2019 у загальному розмірі 141 502,58 грн.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору №CL-211522 від 07.08.2019 року відповідач ОСОБА_1 отримала від банку кредит у розмірі 150 000,00 грн. на поточні потреби зі сплатою відсотків у розмірі 35% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 02.01.2026. У порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 14.01.2022 за відповідачем утворилася заборгованість в загальному розмірі 141 502,58 гривень, з яких: 111 669,20 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 29 833,38 грн. - заборгованість за відсотками. Також зазначив, що 07.08.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву №CL-211522 на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . В анкеті-заяві №CL-211522, зазначено, що шляхом підписання цієї анкети-заяви позичальник підтверджує, що суму отриманого нею кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя. З огляду на те, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, ОСОБА_2 є солідарним відповідачем іншого подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-211522 від 07.08.2019 в загальному розмірі 141 502,58 гривень, а також судові витрати по справі, з яких: 2481,00 грн. судового збору та 14 150,258 грн. правничої допомоги.

1.2. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правом подати відзив на позов не скористались.

2. Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 16.02.2022.

Ухвалою судді від 30.03.2022, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін (на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України); відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подачі відзиву на позов; позовну заяву з додатками копію ухвали суду, повістку про виклик до суду у цивільній справі постановлено направити відповідачам на адресу, зазначену в позовній заяві та на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів; судове засідання призначено на 28.04.2022.

Судове засідання 28.04.2022було відкладено у зв`язку із неявкою відповідачів; судове засідання 30.05.2022 відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачами судового виклику; судове засідання 14.07.2022 відкладено в зв`язку із зайнятістю головуючого в іншому провадженні.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

У судове засідання 16.08.2022 представник позивача не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачі в судове засідання 16.08.2022 повторно не з`явились.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина друга статті 247 ЦПК України).

4. Фактичні обставини справи.

07.08.2022 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-211522, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 150 000,00 гривень.

Відповідно до умов договору, а саме пунктом 1 кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором.

Відповідно до п.2.1, 2 Кредитного договору відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 150 000,00 гривень на строк до 02.01.2026.

Відповідно до пункту 4.1 Кредитного договору за користування Кредитом Позивальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних.

АТ «Кредобанк» зобов`язання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 07.08.2019 року грошові кошти в розмірі 150 000 грн, що підтверджується меморіальними ордерами №45763639 та №45763669.

Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені цим Договором та/або додатками до нього.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки, яка діяла в період прострочення нарахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника.

Згідно з пунктом 7.2 кредитного договору у випадку невиконання обов`язку, передбаченого пунктом 10.2 кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі (п`ять відсотків) від суми кредиту, що становить 6631,01 грн.

Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за невиконання зобов`язань за кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України.

Тобто, сторони узгодили умови дострокового повернення кредиту, а також відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Крім того, 06.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву № CL 211522 на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . Факт шлюбних відносин підтверджується відміткою (штампом) у паспорті ОСОБА_1 . про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_2 від 19.10.1997.

В анкеті-заяві № CL - 211522 зазначено, що шляхом підписання цієї анкети-заяви позичальник підтверджує, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя.

За розрахунком Банку та згідно виписки по рахунку станом на 14.01.2022 відповідачі мають заборгованість в загальному розмірі 141 502,58 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 111 669,20 грн.; заборгованості за відсотками 29 833,38 грн.

Позивач 01.12.2021 направив відповідачам досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості. Проте 21.12.2021 досудові вимови повернуті у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання, що підтверджується витягами з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

Докази сплати відповідачами заборгованості відсутні.

5. Норми права, які застосував суд; висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що станом на14.01.2022 за кредитним договором утворилася заборгованість в загальному розмірі 141 502,58 гривень, з яких: 111 669,20 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 29 833,38 грн. - заборгованість за відсотками.

Щодо солідарного стягнення заборгованості, суд виходить з наступного.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України), згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20, в постанові Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18.

Судом встановлено, що на момент укладення кредитного договору № CL-211522 ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , таким чином солідарним відповідачем за даним договором є інший з подружжя, а саме ОСОБА_2 . Відтак, суд дійшов висновку про солідарну відповідальність відповідачів та стягнення заборгованості також з ОСОБА_2 як солідарного боржника в зобов`язанні.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Позивач подав суду докази, що підтверджують існування між сторонами зобов`язальних правовідносин, та докази існування заборгованості відповідачів перед позивачем.

Відповідачі, в свою чергу, розрахунок заборгованості не спростували, тому заборгованість в розмірі 141 502,58 гривень є доведеною.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов про солідарне стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

6. Щодо судових витрат.

Згідно з статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

6.1. Зокрема позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 14 150,258 грн., що становить 10% від заявленої ціни позову.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду докази: ордер на надання правової допомоги серії КС № 573217 від 16.06.2020 року, виданий на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 11.02.2019 року, витяг з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року (перша і остання сторінки).

Оцінюючи надані докази, суд керується таким.

Частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 сформовано правову позицію про те, що склад, розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

До позовної заяви додано витяг із договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» і Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС і ПРАВА», зокрема його перша і остання сторінки, які містять неповний перелік визначення термінів, контактні дані відповідальних осіб, перелік додатків до договору (у тому числі додатки щодо виконаних робіт).

На підставі вказаного доказу суду не видалось можливим встановити предмет договору, умови оплати правової допомоги, визначення її вартості, обсягу і порядку надання.

Відтак, суд вважає недоведеним склад, розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у заявленій сумі 14 150,258 грн. та відмовляє у розподілі судових витрат у цій частині.

6.2. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В порядку статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2481,00 грн., по 1240,50 грн з кожного.

Керуючись статтями 12, 76-81, 130, 141, 247, 265, 268, 274, 280, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-211522 від 07 серпня 2019 року станом на 14 січня 2022 року в загальному розмірі 141 502,58 грн. (сто сорок одна тисяча п`ятсот дві грн. 58 коп.), з яких: 111 669,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 29 833,38 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в розмірі 2 481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн.) по 1 240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок грн. 50 коп.) з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - Акціонерне товариство «Кредобанк», , адреса: 79026, місто Львів, вулиця Сахарова, 78;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП невідомий; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Виноградівським РВУ МВС у Закарпатській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 16.08.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА