Дата документу 09.08.2022 Справа № 337/5693/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5693/21 Головуючий у 1 інстанції: Сидорова М.В.
Провадження № 22-ц/807/1697/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» серпня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2022 року у справі за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в інтересах дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про звільнення від повноважень опікуна та піклувальника,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову зазначив, що на обліку служби з 26 лютого 2020 року перебувають діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 25 серпня 2020 року №226р над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено опіку, над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклування та призначено опікуном/піклувальником над дітьми ОСОБА_4 .

Протягом перебування дітей під опікою та піклуванням ОСОБА_4 , спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неодноразово були здійснені виходи за адресою проживання родини: АДРЕСА_1 , а саме: 06 листопада 2020 року, 16 грудня 2020 року, 04 січня 2021 року, 13 січня 2021 р, 16 січня 2021 року, 03 березня 2021 року, 29 квітня 2021 року, 07 липня 2021 року, 15 липня 2021р., 30 серпня 2021 року, під час яких двічі було відмовлено у допуску спеціалістів у приміщення. Під час виходів наголошувалось про необхідність поліпшення житлово-побутових умов проживання, санітарного стану приміщення, організації умов для навчання дітей.

З 08 вересня 2020 року по 08 вересня 2021 року родина перебувала під соціальним супроводом фахівців Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, в рамках якого неодноразово були здійснені виходи за адресою мешкання родини, надавались консультації з різних питань, в тому числі щодо створення належних умов проживання. 06.09.2021р. ОСОБА_4 написала заяву про відмову від отримання послуг соціального супроводу сім`ї.

У січні 2021 року ОСОБА_4 спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) були надані письмові рекомендації та час для усунення недоліків в організації побуту, поліпшення житлових умов та підвищення якості життя підопічних. Відповідач отримала попередження про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.

28 серпня 2021 року відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей стало відомо про звернення ОСОБА_4 до відділу поліції стосовно зникнення її підопічної онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому відповідач надала письмові пояснення, що онука пішла гуляти 26 серпня 2021 року, на телефонні дзвінки перестала відповідати, знайшли дівчину працівники поліції 27 серпня 2021 року о 23.00 год.

Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09 червня 2021 року перебуває на обліку у жіночій консультації №9 КНП «Пологовий будинок №9» по вагітності.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх обов`язків опікуна/піклувальника, вона двічі 19 лютого 2021 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП.

Також, питання про неналежне виконання ОСОБА_4 обов`язків опікуна/піклувальника двічі (28 січня 2021 року, 02 вересня 2021 року) розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. На останньому засіданні прийнято рішення про звернення до суду з вказаним позовом.

На підставі зазначеного просив: звільнити ОСОБА_4 від здійснення повноважень опікуна, піклувальника над малолітньою ОСОБА_3 06 серпня 2011 року, неповнолітніми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передати дітей органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до вирішення їх подальшої долі.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2022 року провадження у справі закрито в частині звільнення від повноважень піклувальника над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невиконання відповідачем своїх обов`язків як опікуна та піклувальника, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що складні житлово-побутові умови самі по собі не можуть бути підставою для звільнення від обов`язків опікуна/піклувальника, ставлення дітей до навчання не свідчить про її винну поведінку, показаннями свідків підтверджується її відповідальне ставлення до своїх обов`язків, судом першої інстанції враховано думку дітей, їх прихильне ставлення до неї.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідачем не забезпечені належні умови проживання дітей або вона невідповідально відноситься до своїх обов`язків щодо виховання дітей.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4, 4 зворот, 5, 5 зворот).

Відповідач у справі є матір`ю ОСОБА_6 (а.с.63).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року, ухваленим у справі № 337/2931/18, яке набрало законної сили 25 лютого 2020 року, ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дітей було передано Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до вирішення їх подальшої долі (а.с.55-62).

26 лютого 2020 року неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поставлені на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради (а.с.7).

З урахуванням того, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року у справі за №337/2931/18 ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав, а відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради № 116/2, 116/3, 116/4, 116/5 від 24 березня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 8, 8 зворот, 9, 9 зворот).

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 25 серпня 2020 року №226р над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено опіку, над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклування та призначено опікуном/піклувальником над дітьми ОСОБА_4 (а.с.10).

З 08 вересня 2020 року вказана родина перебувала під соціальним супроводом фахівців Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

19 січня 2021 року ОСОБА_4 попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність на неналежне виконання встановлених законом обов`язків опікуна та піклувальника, а також надані рекомендації з метою усунення недоліків у виконання обов`язків опікуна/піклувальника (а.с.24-25).

Згідно з інформацією, яка надана Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за №150/03-Х від 21 січня 2021 року, протягом соціального супроводу з родиною проводились консультації та бесіди з питань проблем виховання підлітків, налагодження взаємовідносин між дорослими та дітьми, а також бесіди щодо відповідальності за неналежне виконання обов`язків опікуна/піклувальника, дотримання в помешканні санітарно-гігієнічних норм. З підопічними велися розмови щодо профорієнтації, розвитку відповідальності та самоконтролю, опанування навичок ефективної взаємодії з опікуном, збереження та підтримки здоров`я. За час соціального супроводу спостерігалось, що діти не навчанні дотриманню особистої гігієни, не доглядають за особистими речами, не допомагають у виконанні господарсько-побутових справ, прибиранні квартири (а.с.22).

06 вересня 2021 року ОСОБА_4 подала заяву про відмову від отримання послуг соціального супроводу сім`ї, в якій повідомила, що не потребує підтримки від спеціалістів відділу (а.с.20-21).

Згідно з довідками Відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 16 грудня 2020 року № 10-08/1799, від 03 березня 2021 року № 10-08/522, від 07.07.2021 року № 10-08/1444 16 грудня 2020 року, 03 березня 2021 року та 07 липня 2021 року протягом перебування дітей під опікою та піклуванням ОСОБА_4 , потрапити до приміщення квартири АДРЕСА_2 спеціалісти відділу не змогли з причин: не відкриття дверей квартири та запереченням проти обстеження умов проживання під час відсутності відповідачки вдома; відмови у наданні доступу до житла відповідачкою ОСОБА_4 (арк.17, 17 зворот, 18 зворот).

За змістом актів обстеження умов проживання дітей, які надані представником позивача, у квартирі АДРЕСА_2 , яка складається з двох кімнат, мешкають 8 осіб: ОСОБА_4 , 1964 року народження, (опікун/піклувальник), ОСОБА_7 , 1959 року народження, (чоловік ОСОБА_4 ), ОСОБА_8 , 2001 року народження (онука ОСОБА_4 , сестра підопічних), ОСОБА_9 2018 року народження (правнучка ОСОБА_4 ), та ОСОБА_5 , 2004 року народження, ОСОБА_2 , 2005 року народження, ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження (підопічні ОСОБА_4 ); умови проживання задовільні, квартира підключена до газо-, водо-, енергопостачання. В помешканні є необхідні меблі, побутова техніка, наявні продукти харчування. Водночас в квартирі брудно, розкидані речі, відчувається неприємний запах, наявні таргани.

Згідно з інформацією Запорізької загальноосвітньої шкоди №49 Запорізької міської ради за №299/04.06-01 від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , 2005 року народження, та ОСОБА_2 , 2007 року народження, за час навчання за інклюзивною формою навчання з вересня 2020 року мають початковий рівень навчальних досягнень, мали пропуски занять, домашні завдання не виконують, часто пропускають зайняття, але завжди є поважні причини (заяви та пояснювальні бабусі).

При цьому, як вбачається з відповідних листів, опікун ОСОБА_4 підтримує контакт з класними керівниками та адміністрацією школи, реагує на зауваження вчителів, щоранку приводить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до закладу освіти, постійно тримає їх на контролі. Також в листах зазначено, що дівчинки мають охайний вигляд, забезпечені необхідним шкільним приладдям (а.с.84-85).

Згідно з листом Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за №13553/47/02-2020 від 29 грудня 2020 року та листом за №1791/47/01-2021 від 19 лютого 2021 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП. Проте матеріали справи не містять та відповідачами не надано відповідні постанови.

З роздруківки з сайту Судової влади України вбачається, що 10 березня 2021 року, 10 вересня 2021 року відносно ОСОБА_4 розглянуто справи за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.44-45). Рішень, ухвалених в зазначених справах, позивачем не надано.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в УСЗН по Хортицькому району Запорізької міської ради як отримувач допомоги на дітей, над якими встановлено опіку та піклування, яка призначена з 01 вересня 2020 року. З 01 квітня 2022 року отримує допомогу у розмірі 18 825,00 грн. щомісячно (а.с.81).

Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України ОСОБА_4 працює у ТБ «Амстор» (а.с.66-68).

13 січня 2022 року до начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшов лист від голови Адміністративної комісії при виконавчому комітету Запорізької міської ради за №13-06/21 від 13 січня 2022 року про виявлення факту продажу тютюнових виробів неповнолітнім особам, зокрема, про придбання 08 грудня 2021року неповнолітніми ОСОБА_2 , 2005 року народження, та ОСОБА_2 , 2007 року народження, тютюнових виробів в магазині (а.с.102).

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 22 лютого 2022 року №69р ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано повну цивільну дієздатність у зв`язку з народженням ІНФОРМАЦІЯ_7 дитини (а.с.126).

При цьому, судом першої інстанції також встановлено, що згідно з інформацією Запорізької загальноосвітньої шкоди №49 Запорізької міської ради за №297/04.06-01 від 05 жовтня 2021 року та за №357/04.06-01 від 11 листопада 2021 року ОСОБА_3 , 2011 року народження, за час навчання за інклюзивною формою навчання з вересня 2020 року зарекомендувала себе як старанна, комунікабельна учениця. Має початковий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Школу відвідувала систематично. Домашні завдання виконує не завжди. Акуратна, ввічлива, врівноважена, чемна. Підтримує дружні стосунки з однолітками. Забезпечена необхідним шкільним приладдям. Опікун ОСОБА_4 підтримує контакт з класним керівником та адміністрацією школи, реагує на зауваження вчителів (а.с.39,83).

Свідок ОСОБА_12 , яка працює лікарем педіатром, знає всіх дітей, які мешкають в квартирі ОСОБА_4 , бачить їх майже кожний день, інколи бувала у них вдома, пояснила, що в квартирі відповідачки інколи брудно, інколи чисто, проте, як лікар вона вважає, що антисанітарії у квартирі немає. При цьому діти забезпечені усім необхідним, зокрема, одягом, вони завжди нагодовані. Дітей характеризує позитивно, оскільки вони виховані, реагують на зауваження. Про конфліктні відносини в родині не чула.

В судовому засіданні суду першої інстанції була вислухана думка неповнолітніх ОСОБА_2 , 2005 року народження, та ОСОБА_2 , 2007 року народження, які, кожна окремо, пояснили, що вони бажають жити лише з бабусею. В їх сім`ї добрі відносини. Вони намагаються допомагати бабусі, яка працює, зокрема, прибирати у квартирі. Вони забезпечені усім необхідним. У квартирі є достатньо побутової техніки, у них є окремі ліжка, місце для навчання. Вони забезпечені комп`ютером, ноутбуком, мобільними телефонами, рахунок на яких теж поповнює бабуся. Їм достатньо одягу та продуктів харчування. Їх все влаштовує та їм подобається жити з бабусею.

Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

За приписами статей 250, 251 СК України опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених ЦК України. Особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених ЦК України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

За змістом частини 4 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Згідно зі статтями 67, 69 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої та неповнолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.

Відповідно до статті 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Відповідно до пункту 5.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року за № 34/166/131/88, органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов`язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків.

Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів, та враховуючи інтереси дітей, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів того, що відповідачем дійсно не забезпечені належні умови проживання дітей, або вона невідповідально відноситься до своїх обов`язків щодо їх виховання та навчання.

Ухвалюючи рішення у справі, яка розглядається, суд має виходити з найвищих інтересів дитини. Водночас суд має з`ясувати належним чином обставини, які входять до предмета доказування у справі.

Головною метою встановлення опіки та піклування над малолітньою та неповнолітньою особами є її виховання та забезпечення її майнових та немайнових прав та інтересів, тобто створення умов, необхідних для повноцінного всебічного фізичного та духовного розвитку неповнолітнього.

Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Піклувальник над неповнолітньою особою зобов`язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток.

Колегія суддів наголошує, що лише за умов коли опікун/піклувальник веде не пристойний спосіб життя, неналежно ставиться до своїх обов`язків по піклуванню, він може бути звільнений від виконання таких обов`язків.

Отже, звільнення від повноважень опікуна та піклувальника є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних опікунів/піклувальників.

Разом з тим, під час розгляду справи було встановлено, що для виховання та розвитку дітей відповідачем створені в межах можливого для цієї родини належні умови, житлові умови самі по собі не можуть бути підставою для звільнення від обов`язків опікуна/піклувальника.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, діти залишені відповідачем напризволяще без контролю та необхідних засобів існування, надані позивачем докази та показання свідків містять як негативні, так і позитивні відомості щодо життя відповідача та дітей.

Колегія суддів також враховує думку дітей ОСОБА_2 , 2005 року народження, та ОСОБА_2 , 2007 року народження, які зазначили про своє бажання проживати з відповідачем.

З огляду на зазначене та встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку звільнення відповідача під повноважень опікуна та піклувальника без належного доведення її злісного ухилення від їх виконання буде передчасним з точки зору захисту права дітей на проживання в сім`ї.

З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача продовжувати дбати про дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для звільнення її від повноважень опікуна та піклувальника, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову .

Апеляційна скарга не містить ані доводів, ані посилання на докази, які б беззаперечно свідчили про необхідність застосування такого крайнього заходу впливу на відповідача.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 серпня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: С.В. Маловічко

І.В. Кочеткова