Номер провадження: 22-ц/813/4870/22
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії::

Головуючого Гірняк Л.А.

суддів Сегеди С.Н., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди на рішення Малиновського районного суду . Одеси від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

-про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

19.10.2020 позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 26 551,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., витрати по оплаті будівельно-технічної експертизи у розмірі 4 000 грн., та витрати по сплаті судового збору.

Позов обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. Продавець квартири передав їй ключі від підсобного приміщення (сараю), яке є суміжним з її квартирою. Вона є одноособовим користувачем цього приміщення, в яке можливо потрапити через її квартиру.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.09.2011.

У серпні 2017 року відповідач ОСОБА_1 почав реконструкцію цього сараю у дворівневу квартиру, у якому встановив металеві двері на місті вікна та посеред її коридору звів кам`яну стіну, а також здійснював роботи на горищі й даху будинку.

Внаслідок видалення несучих конструкцій у її кімнаті впала частина стелі, про що 09.10.2017 дільницею № 1 КП «ЖКС «Хмельницький» було складено акт.

Внаслідок цього випадку у неї погіршився стан здоров`я, почалися носові кровотечі, і після звернення до лікаря у неї діагностували гіпертонічний криз та призначено лікування у денному стаціонарі.

09.11.2017 будівельники ОСОБА_1 розібрали дах у будинку та виконували роботи на горищі, а пізно увечері пішов дощ та потекла вода зі стелі, про що 10.11.2017 дільницею № 1 КП «ЖКС «Хмельницький» було складено акт.

Позивачка зазначає, що забезпечити участь ОСОБА_1 в огляді міста по події та у складені актів не вдалося можливим.

У листопаді 2017 року вона звернулася до міського голови із заявою про допомогу у вирішенні проблем, пов`язаних із будівництвом, що веде ОСОБА_1

13 листопада 2017 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства у квартирі АДРЕСА_1 , за результатами якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Висновком № 35/2017, складеним за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження 27.11.2017 , визначено розмір матеріальної шкоди, завданої квартирі АДРЕСА_1 внаслідок виконання будівельних робіт у суміжній квартирі АДРЕСА_2 , складає 26 551,40 грн.

Також зазначала, що неправомірними діями відповідача їй заподіяно моральної шкоди, яка полягає у погіршенні здоров`я, дискомфорті та незручностях, викликаних необхідністю займатися ремонтом, пошуком контактів з відповідачем, та яку вона оцінює у 15 000 грн.

25.02.2021 позивач подала заяву, в якій просила позовну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди залишити без розгляду.

26.05.2021 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню (а.с.63-68).

Заперечення проти позову обґрунтував тим, що позивач не надало доказів, які б підтверджували, що у її користуванні перебувало зазначене нею нежитлове приміщення. Також зауважив, що постановою Верховного Суду від 27.05.202 у справі № 2/1519/5507/20 факт передачі ОСОБА_2 попереднім власником ключів від спірного підсобного приміщення, яке є суміжним з її квартирою та знаходилося у її користуванні, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Також відповідач зазначає, що у його квартирі через протікання обвалилася стеля, у зв`язку з чим і почалося проведення ремонтних робіт.

Зазначає, що у складі приміщень квартири позивача відсутнє таке приміщення як коридор.

Також відповідач стверджує, що про складання актів, на які посилається позивачка в якості доказів обвалення стелі та залиття, він не був повідомлений, що підтверджується наданою його відповіддю КП «ЖКС «Хмельницький» від 19.05.2021, хоча факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідки мають бути зафіксовані актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участи винної особи.

Крім того, відповідач зазначає, що перед експертом, який склав висновок № 35/2017, за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження 27.11.2017, не ставилося питання та не досліджувалися причини затоплення квартири позивачки, а тому відсутній причинно-наслідковий зв`язок між проведенням ремонтних робіт у його квартирі і затопленням квартири позивачки. Зауважує, що висновок експерта не відповідає поставленим питанням на його розгляд, оскільки експерт робить висновки щодо житлових кімнат позивачки, пошкодження в яких складеними актами не засвідчені, а також зазначає, що певні пошкодження у квартирі позивачки пов`язані з її недбалим ставленням до свого житла.

16.06.2021 позивач ОСОБА_2 надала відповідь на відзив (а.с.84-87), в якому зазначала, що відповідач ОСОБА_1 перекручує факти, невірно іменує акти дільниці № 1 КП «ЖКС «Хмельницький». Наполягає, що відповідач не бажає помічати факти, які в них зазначені, зокрема, фіксацію факту реконструкції горищного перекриття з видаленням несучих конструкцій. Наголошує, що відповідач не звертає на увагу на позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства, за наслідками проведення він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Зазначає, що надані нею акти від 09.10.2017 та від 09.11.2017 є належними доказами, оскільки містять інформацію про пошкодження та їх причини. Експертне дослідження проведено кваліфікованим судовим експертом Чорною Ю.П. і підстав відхиляти даний доказ як неналежний не має.

Зазначала, що вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди її майну виражається у порушенні вимог містобудівного законодавства, неправомірній бездіяльності щодо контролю за належною роботою найнятих ним будівельників, що спричинило обвалення стелі, протікання води на нижній поверх та псування приміщень у належній їй квартирі.

05.07.2021 відповідач ОСОБА_1 надав заперечення на відповідь на відзив (а.с.98-101).

В запереченнях зазначає, що для такої міри відповідальності як стягнення шкоди потрібно довести наявність протиправної поведінки відповідача; факт нанесення збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками; вину. За відсутності хоча б одного з цих елементів стягнення шкоди є неможливим.

Також посилається, що акти обстеження квартири ОСОБА_2 від 09.10.2017 та 10.11.2017 не відповідають правилам складення таких актів, встановленим наказом Державного комітету з питань ЖКГ від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території», форма якого передбачена додатком № 4, оскільки про проведення обстеження він не був повідомлений. Зауважує, що актами зафіксовано залиття у коридорі, але таке приміщення відсутнє у складі приміщень квартири позивачки, а проста фіксація замокання стін та стелі не може сприйматися, як належний доказ того, що залиття сталося саме з його вини. Експертом не досліджено та не доведено причинно-наслідковий зв`язок між проведенням ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_2 і затоплення квартири АДРЕСА_2 , а тільки встановлено пошкодження квартири АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 26 551,40 грн., витрати по оплаті будівельно-технічної експертизи у розмірі 4000 грн., та 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Задовольняючи позов, суд встановив, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2007, а квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Малиновського райсуду міста Одеси від 16.09.2011 (справа №2/1519/5507/11).

Позивач стверджує, що з серпня 2017 року відповідач почав реконструкцію квартири АДРЕСА_2 , внаслідок чого її квартирі АДРЕСА_2 завдано суттєві пошкодження, та підтвердження цього факту надала висновок будівельно-технічного експертного дослідження №35/2017 від 27.11.2017 року, з якого вбачається, що розмір матеріальної шкоди, завданої квартирі АДРЕСА_1 внаслідок виконання будівельних робіт у суміжній квартирі АДРЕСА_1 , та складає 26551,40 грн.

З відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-10/562-ЗГ від 12.12.2017 вбачається, що 13 листопада 2017 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства у квартирі АДРЕСА_1 , за результатами якої власника квартири ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

До встановлених фактів суд застосував ч.3 ст.386, ч.ч.1 та 2 ст.1166, 1192 ЦК України.

У зв`язку із задоволенням позову та відповідно до ст.141 ЦПК України, суд поклав судові витрати на відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року, відповідач ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування вищезазначеного рішення та просить постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до нього відмовити у повному обсязі, оскільки рішення є необ`єктивним, необґрунтованим та прийнятим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач зазначає, що жоден із його доводів не був врахований судом, немає будь-кого посилання на норму закону, на відношення до його заперечень та позиції.

Посилається, що суд першої інстанції:

- помилково врахував як доказ постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в ході перевірки зафіксовано, що ним виконувалися будівельні роботи з улаштування балкону та додаткового вхідного вузла, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення від 13.11.2017, а не реконструкції покрівлі;

- суд не прийняв на увагу, що експерт склав висновок лише на підставі акту від 10.11.2019, де було зазначено залиття лише кухні, площею 4,2 кв.м та тамбуру, який не належить позивачу, акт від 09.10.2017 не досліджував, але склав зведений кошторисний розрахунок ремонтно-будівельних робіт в усіх приміщеннях квартири АДРЕСА_1 .

Також відповідач зазначає, що:

- позивач не надала доказів, що підсобне приміщення, яке є суміжним з її квартирою, перебуває у її користуванні, та посилається на постанову Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 2/1519/5507/11, якою встановлено, що ОСОБА_2 не доведено факт такого користування;

- акти обстеження від 09.10.2017 та 10.11.2017 складені без його участі, хоча при встановленні фактів залиття та його наслідків участь винної особи є обов`язковою відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій;

- експертом не досліджено причини виникнення залиття квартири позивача, що виникло через невиконання нею своїх обов`язків як власника квартири.

Зазначає, що у складі приміщень квартири позивача відсутнє таке приміщення як коридор.

14.01.2022 позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року без змін.

Відзив обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_1 перекручує факти, невірно іменує акти дільниці № 1 КП «ЖКС «Хмельницький». Наполягає, що відповідач не бажає помічати факти, які в них зазначені, зокрема, фіксацію факту реконструкції горищного перекриття з видаленням несучих конструкцій. Наголошує, що відповідач не звертає на увагу на позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства, за наслідками проведення якої він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Зазначає, що надані нею акти від 09.10.2017 та від 09.11.2017 є належними доказами, оскільки підтверджують факт обвалення стелі та залиття її квартири та вину відповідача. Експертне дослідження проведено кваліфікованим судовим експертом Чорною Ю.П. і підстав відхиляти даний доказ як неналежний не має.

Зазначала, що вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди її майну виражається у порушенні вимог містобудівного законодавства, неправомірній бездіяльності щодо контролю за належною роботою найнятих ним будівельників, що спричинило обвалення стелі, протікання води на нижній поверх та псування приміщень у належній їй квартирі.

Фактичні обставини та оцінка апеляційного суду

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши та перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, розглянула справу в порядку письмового провадження та прийшла до наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ч.1 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, за змістом ст.ст.89, 263, 264, 265 ч.4 ЦПК України суд зобов`язаний надати мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також оцінити належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, у деліктних відносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (реєстровий № 3578), посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського округу Колмаковою Н.В. 13.07.2007. Квартира має загальну площу 45,4 кв.м та складається в цілому з двох житлових кімнат, загальною житловою площею 40,0 кв.м., та підсобних приміщень (а.с.11-12).

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.09.2011 (справа № 2/1519/5507/11) (а.с.23), та має загальну площу 59,37 кв.м, житлову 15,9 кв.м, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 97540043, сформованою 17.09.2017.

У жовтні-листопаді 2017 року відповідач ОСОБА_1 проводив ремонтно-будівельні роботи у належній йому квартирі, зокрема і ремонт даху, не заперечувалося, що у відповідності до вимог ст.82 ч.1 ЦПК України є підставою для визнання цього факту таким, що не підлягає доказуванню.

Квартира АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 є суміжними, що не заперечувалося, а тому у відповідності до вимог ст.82 ч.1 ЦПК України є підставою для визнання цього факту таким, що не підлягає доказуванню.

09.10.2017 в житловій кімнаті позивачки сталося обвалення даху, а також обвисання даху по всій кімнаті, утворилися тріщини, що було встановлено під час обстеження квартири АДРЕСА_2 , проведеного 09.10.2017 співробітниками дільниці № 1 КП ЖКС «Хмельницький» у складі начальника КП ЖКС «Хмельницький» Синькевич С.П., майстрів дільниці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

За наслідками цього обстеження був складений акт від 09.10.2017, в якому зазначено, що обвалення та обвисання даху сталося внаслідок проведення реконструкції квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 ; при обстеженні встановлено реконструкцію горищного перекриття з видаленням несучих конструкцій (а.с.16).

09.11.2017 сталося протікання даху на кухні та коридорі під час атмосферних опадів, що було встановлено під час обстеження квартири АДРЕСА_2 , проведеного 10.11.2017 співробітниками дільниці № 1 КП ЖКС «Хмельницький» у складі начальника КП ЖКС «Хмельницький» Синькевич С.П., майстрів дільниці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

За наслідками цього обстеження був складений акт, в якому зазначено, що залиття квартири відбулося внаслідок будівельних робіт, які проводили мешканці квартири АДРЕСА_2 , під час проведення яких було порушено цілісність даху (а.с.27).

Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Незважаючи на те, що чинним законодавством встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди, останній наділений правом здійснювати захист своїх прав та інтересів шляхом подання заперечень, апеляційних скарг тощо, тобто вживати заходи, спрямовані на спростування такої презумпції.

Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ст.81 ч.ч.1,6 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справ доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судова колегія, проаналізувавши зазначені акти, дійшла висновку, що вони не є належними, достатніми та достовірними доказами наявності шкоди, протиправних дій відповідача та підтвердженням причинного зв`язку його дій із заподіяною шкодою з огляду на наступне.

Так, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

У листі міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 №12/20-11-197 зазначено, що присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Відповідач ОСОБА_1 не був повідомлений про проведення обстежень квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується листом КП «ЖКС «Хмельницький» № 493 від 19.05.2021 (а.с.71).

Судова колегія погоджується з доводом апелянта, що зазначені акти не відповідають вимогам цих Правил, оскільки складені без його участі, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати свої заперечення та зауваження з приводу фактів, що в них викладені.

Крім того, в акті від 09.10.2017 не зазначено, в якій саме кімнаті із двох кімнат, належних позивачці, сталося обвалення даху, відсутній опис цього обвалення (площа та його місце розташування на даху кімнати), не зазначені місця розташування плям від залиття даху, відсутній опис виду робіт, які проводилися на даху кв. АДРЕСА_2 та мали наслідком його обвалення, не визначені орієнтовні обсяги необхідного ремонту (які роботи необхідно провести для відновлення даху).

В акті від 09.11.2017 не зазначений опис порушення цілісності даху (площа, розташування пошкоджень відносно квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 а тощо). В акті зафіксовано залиття коридору, проте таке приміщення відсутнє у складі приміщень квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи технічним паспортом на цю квартиру, виготовленим КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» станом на 16.07.2007, згідно якого до складу підсобних приміщень загальною площею 5,4 кв.м входять тільки кухня пл.4,2 кв.м та туалет пл.1,2 кв.м (а.с.14-15).

Зазначені акти не містять всіх необхідних реквізитів, встановлених додатку № 4 Правил для акту, оскільки надані позивачкою акти не затверджені начальником КП «ЖКС «Хмельницький», що є необхідною умовою для такого виду документу.

Отже, судова колегія дійшла висновку, що на підставі цих актів не можна достовірно встановити наявність шкоди та протиправність дій відповідача у її заподіянні.

16.11.2017 позивач ОСОБА_2 звернулася з заявою до Одеського міського голови, в якій виклала зазначені обставини, послалася на акти від 09.10.2017 та від 10.11.2017 та просила взяти ситуацію під контроль, понудити ОСОБА_1 діти виключно за законом, дати належну оцінку його самоправним діям, захистити її права (а.с.29).

За наслідками розгляду звернення ОСОБА_2 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомило позивачку, що 13.11.2017 була проведена позапланова перевірка дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: АДРЕСА_3 , за наслідками якої було складено відповідний акт, протокол та припис. За результатами перевірки ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена обставина підтверджується листом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-10/562-3Г від 12.12.2017 (а.с.30).

Судова колегія дослідила зазначені акт № 001203 від 13.11.2017 (а.с.103-121, протокол про адміністративним правопорушення від 13.11.2017 (а.с.122-125) та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил (а.с.126-128), та дійшла висновку, що ці письмові докази підтверджують неправомірні дії відповідача, оскільки в них зафіксовано факт виконання будівельних робіт з реконструкції квартири, а саме виконання робіт з улаштування балкону та додаткового вхідного вузла з порушенням ч.1 ст.34 та абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абзацу 2 пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт.

Проте, факт реконструкції горищного перекриття з видаленням несучих конструкцій та проведення будівельних робіт на даху квартири АДРЕСА_2 , на який посилається позивачка у своїх вимогах, Управлінням ДАБК ОМР не встановлено, хоча перевірка проводилася на третій день після складення акту від 10.11.2017.

Висновком будівельно-технічного експертного дослідження №35/2017 від 27.11.2017 встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої квартирі АДРЕСА_1 внаслідок виконання будівельних робіт у суміжній квартирі АДРЕСА_1 , та складає 26551,40 грн.

Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Дослідивши висновок експерта, судова колегія погоджується з доводом відповідача, що він містить суперечності та неповноту дослідження, а отже не є належним доказом визначення розміру матеріальної шкоди.

Так, проводячи візуально-інструментальне обстеження квартири, експерт досліджувала акт від 10.11.2017 та технічний паспорт квартири, про що зазначила у своєму висновку.

Проте, експерт провела візуально-інструментальне обстеження приміщень усієї квартири АДРЕСА_2 та не звернула на увагу, що в акті зафіксовано протікання даху лише на кухні та коридорі; на відсутність у складі приміщень цієї квартири такого приміщення як «тамбур», хоча до висновку доданий технічний паспорт квартири, під час обстеження; не перевірила та не виявила факт пошкодження даху житлового будинку АДРЕСА_4 шляхом його візуально-інструментального обстеження, а виходила з порушення його цілісності, спричиненої проведенням будівельних робі у суміжній квартирі АДРЕСА_2 , лише на підставі Акту обстеження квартири АДРЕСА_2 від 10.11.2017, про що зазначила у розділі «Дослідження» цього висновку.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що надані позивачкою письмові докази не підтверджують факт неправомірних робіт по ремонту даху квартири АДРЕСА_1 , зокрема, реконструкції горищного перекриття з видаленням несучих конструкцій, та причинно-наслідковий зв`язок цих робіт та шкодою у вигляді обвалення стелі та протікань даху квартири АДРЕСА_1 .

Отже, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, дослідив докази з порушенням ст.89 ЦПК України, не визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами, та не вірно застосував норми права до встановлених фактів.

За встановлених судом обставин та враховуючи наведене, в силу п.п.1,2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до матеріалів справи при подачі апеляціної скарги ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1261,30 грн який покладається на позивача.

Відповідно до ч.5 ст.258 ЦК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 26 551,40 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РПОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1261,30 грн

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда

Т.В.Цюра