Ухвала

22 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 607/21105/21

провадження № 61-7652ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Тернопільської обласної ради про стягнення невиплаченої додаткової заробітної плати та компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Тернопільської обласної ради (далі - КНП «ЦЕМД та МК» ТОР) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті заробітної плати за період з квітня 2019 року по листопад 2021 року включно без утримання податків й інших обов`язкових платежів у розмірі 22 832,00 грн; суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати в сумі 21 294,00 грн; судові витрати покласти на відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 зазначила, що вона працює завідувачем аптечного відділення КНП «ЦЕМД та МК» ТОР та з 26 червня 2017 року їй присвоєну вищу кваліфікаційну категорію «Фармацевт» з нарахуванням відповідної доплати до заробітної плати. Вважає, що за період з квітня 2019 року по листопад 2021 року відповідач безпідставно не виплачує їй підвищений посадовий оклад, як це передбачено абзацом першим підпункту "б" пункту 2.4.1 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», як керівнику із числа фахівців з базовою та неповною вищою освітою, що має вищу кваліфікаційну категорію в розмірі 28,3 відсотка тарифної ставки працівника І тарифного розряду. Сума заборгованості, відповідно до розрахунку позивача за вказаний період, становить 22 832,00 грн. Крім того, на цю суму просила стягнути компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 липня 2022 року, закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення підвищеного розміру посадового окладу за період з 01 квітня 2019 року по 30 вересня 2020 року, а також компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати з цих сум. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КНП «ЦЕМД та МК» ТОР про стягнення нарахованої та невиплаченої додаткової заробітної плати за період з 01 жовтня 2020 року по 01 листопада 2021 року, а також компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати з цих сум відмовлено.

ОСОБА_1 у серпні 2022 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 липня 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 44 126,00 грн (22 832,00 грн + 21 294,00 грн) та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн),а тому рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 04 липня 2022 року, відповідно до вимог ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Посилання ОСОБА_1 на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаної підстави підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи заявниці про те, що справа не є малозначною суперечить нормам процесуального закону, а тому відхиляються Судом.

Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Тернопільської обласної ради про стягнення невиплаченої додаткової заробітної плати та компенсації відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак