Справа № 536/2155/21
Провадження № 2/536/238/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

позивача ОСОБА_1 та її представника за угодою адвоката Остахова П.В.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 грудня 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись, що вона, її брат ОСОБА_2 та її дядько ОСОБА_5 являються співвласниками будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані колишня дружина брата ОСОБА_3 та її діти: повнолітній ОСОБА_4 , малолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які з січня 2012 року у будинку не проживають, не вносять плату за житлово-комунальні послуги, добровільно знятись з реєстрації не бажають, чим перешкоджають їй повноцінно користуватись своєю власністю. Фактично відповідачі проживають в АДРЕСА_2 .

Просила визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Остахов П.В. позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Установлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/3 ч. житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.04.2016 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори, 1/6 ч. вказаного будинку належить ОСОБА_2 згідно довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради №1079 від 27.08.2021 та 1/3 ч. згідно витягу про державну реєстрацію прав від 19.11.2010 ОСОБА_5 .

Як слідує з довідки виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30.08.2021 року за №1086 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно довідки про не проживання за місцем реєстрації № 1136 від 08.09.2021, виданої виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_3 1975 року народження, ОСОБА_4 2003 року народження, ОСОБА_7 2011 року народження та ОСОБА_8 2013 року народження не проживають за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 з 01.01.2012 по теперішній час.

Отже, з січня 2012 року і по даний час відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не користуються жилим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких вони не користується спірним житлом, в судовому засіданні не встановлено. Добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають, чим перешкоджають позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи її законні права та інтереси, які необхідно поновити.

Вищенаведене є підставою для визнання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом, оскільки були відсутні в ньому без поважних причин понад встановлений законом термін. Даних про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом не встановлено.

Щодо позовної вимоги про визнання малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 вказаної Конвенції).

Відповідно до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Частинами четвертою, шостою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Встановлено, що малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з народження зареєстровані але не проживають в спірному будинку, а проживають з матір`ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 .

Однак факт їх не проживання у спірному будинку не є безумовною підставою для позбавлення дітей права користування цим житлом, оскільки малолітні діти не можуть самостійно обирати місце свого проживання

Як вказано в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року по справі № 368/750/16-ц не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, відповідно до рішення суду про визначення місця проживання дитини, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Таким чином, позовні вимоги про визнання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.13, 81, 259, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

СуддяС. М. Клименко

Повний текст судового рішення складено 12 серпня 2022 року.