Справа № 344/2668/22
Провадження № 2/344/1927/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Шамотайла О.В.

за участю секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 була власником та проживала у будинковолодінні в АДРЕСА_1 (в даний час АДРЕСА_1 ). В даному будинковолодінні, крім матері, також проживали члени її сім`ї. Батько позивачки- ОСОБА_5 , який проживав також в цьому будинковолодінні помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене вище будинковолодіння було збудовано до 1939 року. Позивач зазначає, що права-власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння мати не отримувала, однак вона вважається його власником і це право презюмується. Будинковолодіння складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, дійсна вартість якого, згідно технічного паспорта та звіту про оцінку майна від 26 листопада 2021 року становить 157287 грн. 00 коп. Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла, відповідно після смерті останньої відкрилася спадщина на все спадкове майно в т.ч. на будинковолодіння в АДРЕСА_1 . Позивач звертає увагу суду на те, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Квочак Л.Т. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, що підтверджується постановою (листом) нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.12.2021р. за №161/01-16 та рекомендовано звернутися до суду та в судовому порядку вирішити питання про визнання за собою право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері. Отже, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, в нотаріальному порядку, позивач не можу оформити свої спадкові права у зв`язку з чим звернулася з позовом до суду .

Позивач до суду не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її заява відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов, справу просила розглядати за її відсутності ( а.с. 64).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Надали суду заяви про визнання позову, в якій просять справу розглядати за їх відсутності (а.с. 78,79)

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8), яка доводилася позивачу матір`ю (а.с.47).

За життя ОСОБА_4 була власником та проживала у будинковолодінні в АДРЕСА_1 (в даний час АДРЕСА_1 ) тобто в спірному будинковолодінні. Зазначене було збудовано до 1939 року та не є самочинним.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Івано- Франківської обласної ради депутатів трудящих від 05.07.1965 року №392 «Про внесення змін в адміністративно-територіальний поділ окремих сільських Рад Богородчанського району» та виконавчого комітету Івано-Франківської міської Ради депутатів трудящих від 13.08.1965 року №457 «про включення села Опришівці Богородчанського району в смугу міста Івано-Франківська» Опришівецьку сільську раду було ліквідовано. Село Чукалівка включено до складу Радчанської сільської ради, а село Опришівці - в смугу міста Івано- Франківська (а.с.10).

Статтею 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалося, що в особистій власності громадян може бути зокрема й житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Інструкцією Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966р. не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі та інших населених пунктах.

За загальним правилом цивільного судочинства закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріпленого в ч. 1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, за якою дію нормативно-правового акту в час треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Попри те, що права-власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння ОСОБА_4 не отримувала, однак вона була його власником .

Перелічені вище обставини підтверджую копією інвентарної справи, будинковою книгою, технічним паспортом, довідкою ОКГІ «Івано-Франківське ОБТІ» від 12.10.2021 року за №02332, звітом про оцінку майна від 26.11.2021 року, архівним витягом від 07.10.2021р. за №60/05-09 (з додатками) та свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 , копії яких містяться в матеріалах справи.

Після звернення позивачем з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Квочак Л.Т., відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, що підтверджується постановою (листом) нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.12.2021р. за №161/01-16 та рекомендовано звернутися до суду та в судовому порядку вирішити питання про визнання за собою право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті її матері (а.с. 52-53).

Інших спадкоємців на майно покійної за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає. Встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги був брат позивача- ОСОБА_6 , який в установлений законом строк та порядку спадщину не прийняв та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть (а.с.7).

Відповідачі, як можливі спадкоємці, позовні вимоги визнали та не заперечують щодо вимог позову в повному обсязі про що подали відповідні заяви ( а.с.79,80).

Відповідно до вимог ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 1261, 1268-1270 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_4 , позивач- ОСОБА_1 прийняла шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. Як зазначається в позовній заяві, вона продовжувала проживати в спадковому будинку, доглядала за ним та використовувала речі побутового вжитку покійної, що підтверджується будинковою книгою та її паспортом громадяни України (а.с. 24-30, 45).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на будинок підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позову та визнання за позивачем - ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері- ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.1216,1217,1218 ЦК України, ст.ст.15,200,206,258-259, 263-268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері- ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Шамотайло О.В.