Провадження № 2/686/512/22
15 червня 2022 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Приступи Д.І.,
при секретарі Федаш Ю.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання недійсним договору №20/07/2020/1 про відступлення права вимоги від 20.07.2020року,
24 травня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним договору №20/07/2020/1 про відступлення права вимоги від 20.07.2020року, посилаючись на те, що 27.03.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та нею було укладено Кредитний договір №27/03/2007/978-К/531. В якості забезпечення до даного договору 27.03.2007р. між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір №27/03/2007/978-531-1 застави майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .
15.07.2020р. між ПАТ «КБ Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_1, відповідно до умов якого банк відступив право вимоги до боржників, а новий кредитор набув усіх прав кредитора за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №27/03/2007/978-К/531 від 27.03.2007р. та договором застави майнових прав №27/03/2007/978-531-1 від 27.03.2007р.
20.07.2020р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Факторінгс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №20/07/2020.
Станом на 20 липня 2020 року ТОВ «ФК «Факторінгс» повністю не розрахувався із ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», а отже не набуло право вимоги.
20.07.2020р. між ТОВ «ФК «Факторінгс» та ТОВ «Галицька фінансова компанія» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20/07/2020/1.
Відповідно до п. 1 договору, товариство (ТОВ «ФК «Факторінгс») відступає новому кредитору (ТОВ «Галицька фінансова компанія») належні товариству майнові права на підставі договору № 20/07/2020 про відступлення права вимоги, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Факторінгс», новий кредитор набуває прав вимоги товариства до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку 1 до договору.
З огляду на викладене позивач просить визнати недійсним договір №20/07/2020/1 від 20.07.2020р. укладений між ТОВ «ФК «Факторінгс» та ТОВ «Галицька фінансова компанія» в частині відступлення прав вимоги та кредитним договором №27/03/2007/978-К/531 від 27.03.2007р. та договором застави майнових прав № 27/03/2007/978-531-1 від 27.03.2007р.
06 жовтня 2021 року представником ТОВ «Галицька фінансова компанія» до суду було направлено відзив на позов, в якому він просив у задоволені позову відмовити повністю за безпідставністю вимог.
11 жовтня 2021 року представником ТОВ «ФК «Факторінгс» до суду було направлено відзив на позов, в якому він проти його задоволення заперечив.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідачів не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві.
Представник відповідача ТОВ «Галицька фінансова компанія» в судове засідання також не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача ТОВ «ФК «Факторінгс» в судове засідання також не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи «ФК «Дніпрофінансгруп» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.03.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та нею було укладено Кредитний договір №27/03/2007/978-К/531. В якості забезпечення до даного договору 27.03.2007р. між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір №27/03/2007/978-531-1 застави майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .
15.07.2020р. між ПАТ «КБ Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_1, відповідно до умов якого банк відступив право вимоги до боржників, а новий кредитор набув усіх прав кредитора за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №27/03/2007/978-К/531 від 27.03.2007р. та договором застави майнових прав №27/03/2007/978-531-1 від 27.03.2007р.
20.07.2020р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Факторінгс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №20/07/2020.
Відповідно до п. 2 цього Договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання товариством у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основним договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатках №1-4 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права вимоги за мировими угодами із боржниками тощо.
Сторони підтверджують, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам, в порядку, встановленому чинним законодавством України.
Пунктом 4 цього договору визначено, що сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до договору новий кредитор сплачує товариству грошові кошти в сумі 12 000 000,00 гривень ціна договору. На момент підписання договору ціна договору частково сплачена новим кредитором товариству на підставі попереднього договору №01-05-06 до Договору відступлення прав вимоги за лотом №GL48N718070 у розмірі 10 000 000,00 гривень. Залишок ціни договору у розмірі 2 000 000,00 грн. сплачується товариству новим кредитором протягом 15 (п`ятнадцять) робочих днів.
Станом на 20 липня 2020 року ТОВ «ФК «Факторінгс» повністю не розрахувався із ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», а отже не набуло право вимоги.
В той же день, 20.07.2020р. між ТОВ «ФК «Факторінгс» та ТОВ «Галицька фінансова компанія» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20/07/2020/1.
Відповідно до п. 1 цього договору, товариство (ТОВ «ФК «Факторінгс») відступає новому кредитору (ТОВ «Галицька фінансова компанія») належні товариству майнові права на підставі договору № 20/07/2020 про відступлення права вимоги, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Факторінгс», новий кредитор набуває прав вимоги товариства до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку 1 до цього договору.
ТОВ «ФК «Факторінгс» 20 липня 2020 року не набуло право вимоги за кредитними договорами, а отже не могло відступити (передати, продати) таке право іншій особі.
Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Стаття 316 ЦК України визначає , що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Таким чином, ТОВ «ФК Факторінгс» розпорядилось правом, на яке не мало права власності.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Таким чином, ЦК України проводить розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги. Це, зокрема, правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.
З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа.
У постанові від 11 вересня 2018 року в справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором).
Вичерпний перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах, визначений у статті 1054 ЦК України. Такими є банк або інша фінансова установа.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 цього Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.
Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.
Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. ЦК України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України)).
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.
При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).
Таким чином, оспорюваний правочин є договором факторингу.
Згідно з пунктом 3 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв`язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, небанківська установа, яка є фінансовою установою, здійснює валютні операції, передбачені пунктами 1 - 4 частини другої статті 9 Закону про валюту, а також інші валютні операції, які є наданням фінансових послуг, передбачених частиною першою статті 4 Закону про фінпослуги, на підставі ліцензії, що надає небанківській установі, яка є фінансовою установою, право на здійснення таких валютних операцій.
Відповідно до підпункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг належить до фінансових послуг.
Таким чином, ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями.
Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 16.12.2020р. у справі № 461/2900/11.
Отже, ТОВ «ФК «Галицька фінансова компанія» не могло набути право вимоги за валютним кредитним договором.
Керуючись ст.ст. 76-81,84,258,264,265, 280,281 ЦПК України, ст.ст.512,514,1077, ЦК України,
Позов задоволити.
Визнати договір № 20/7/2020/1 від 20.07.2020р. укладений між ТОВ «ФК «Факторінгс» та ТОВ «Галицька фінансова компанія» в частині відступлення прав вимоги за Кредитним договором №27/03/2007/978-К/531 від 27.03.2007р. та договором застави майнових прав № 27/03/2007/978-531-1 від 27.03.2007р. недійсним.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано та закінчення строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки облікової картки платника податків НОМЕР_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», місцезнаходження м. Львів, площа Старий ринок, 1, .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс», місцезнаходження м. Київ, вул. Печерський узвіз, 5, каб. 109, .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп», місцезнаходження м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф. 205, .

Текст рішення складений 15 червня 2022 року.

Суддя: