Справа № 2-5508/2009
Провадження № 6/161/156/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2022 року заявник через свого представника звернувся до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування вимог вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2009 року ухвалено стягнути з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість по кредитному договору № 4/99/260608 від 26.06.2008 року.

Ухвалою суду від 29 травня 2019 року у виконавчому провадженні було замінено стягувача ПАТ «БМ Банк» на його правонаступника - ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг».

15 лютого 2022 року між ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» та ТОВ «Українська факторингова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №15.02/2022_ГКФ, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 4/99/260608 від 26.06.2008 року, укладеним між ПАТ «БМ Банк» ОСОБА_1 перейшло до заявника.

Враховуючи вищевикладене та з посиланням на норми ст. ст. 512 ЦК України, 442 ЦПК України, ч.5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», заявник просить замінити стягувача ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія» у справі № 2-5508/2009.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

У відповідності до положень ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зави, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2009 року ухвалено стягнути з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість по кредитному договору № 4/99/260608 від 26.06.2008 року в розмірі 104985 грн.

Вказане рішення набрало законної сили, виконавчі листи у справі було пред`явлено до примусового виконання.

Згідно даних АСВП відносно боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приватним виконавцем Пирогою С.С. 22.02.2018 року на виконання рішення суду у справі №2-5508/09 були відкриті два виконавчі провадження (ВП №55865777 відносно ОСОБА_3 та ВП №55866020 відносно ОСОБА_2 ).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2019 року року у виконавчому провадженні було замінено стягувача ПАТ «БМ Банк» на його правонаступника - ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» (а.с.3).

З пояснень заявника вбачається, що 15 лютого 2022 року ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» згідно договору відступлення права вимоги №15.02/2022_ГКФ та Додатку № 1 до нього, відступило право вимоги за грошовими зобов`язаннями, зокрема за кредитним договором № 4/99/260608 від 26.06.2008 року, укладеним між ПАТ «БМ Банк» ОСОБА_1 до ТОВ «Українська факторингова компанія» (новий кредитор) (а.с.4-8).

Однак, відповідно до копії постанови приватного виконавця Пироги С.С. від 05 вересня 2019 року, долученої до матеріалів справи представником боржника ОСОБА_2 , вбачається що виконавче провадження №55866020 з виконання виконавчого листа №2-5508/09 виданого 24.11.2009 року було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (борг за виконавчим документом стягнуто у повному обсязі).

За даними АСВП ВП №55865777 відносно ОСОБА_3 та ВП №55866020 відносно ОСОБА_2 на даний час є завершеними.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією. Пунктом 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до положень ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Правова позиція щодо правомірності заміни сторони виконавчого провадження незалежно від обставин пред`явлення виконавчого документу до виконання та незважаючи на відсутність відкритого виконавчого провадження викладена Верховним Судом в ухвалі від 06 березня 2018 року у цивільній справі № 199/9020/14-ц (провадження № 61-11005ск18).

З огляду на наведене, заміна сторони виконавчого провадження можлива на будь-якій стадії процесу, однак стосується невиконаних судових рішень.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за N 489/20802, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Судом встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-5508/09, виданого 24.11.2009 року закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (постанова приватного виконавця від 05.09.2019 року).

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на наведене, відступлення права вимоги за кредитним договором № 4/99/260608 від 26.06.2008 року, укладеним між ПАТ «БМ Банк» ОСОБА_1 до ТОВ «Українська факторингова компанія» перейшло після закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду у справі № 2-5508/09.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо відновлення виконавчого провадження або скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 55866020 від 05.09.2019 року, також заявником не надано даних щодо оскарження такої постанови в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.598, ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За своїм змістом припинення зобов`язання його належним виконанням свідчить про те, що в подальшому між його(зобов`язання) сторонами будуть завершені взаємні права та обов`язки, які охоплювались змістом зобов`язання.

В даному випадку, фактичне виконання в повному обсязі рішення суду свідчить про виконання боржниками свого обов`язку щодо погашення заборгованості, що в свою чергу припиняє право кредитора вимагати повернення коштів за вказаним рішенням.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз викладених вище норм та встановлених в ході судового розгляду обставин справи дає суду підстави для висновку про те, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2009 року в цивільній справі № 2-5508/2009 фактично виконано боржниками у повному обсязі перед стягувачем ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг». При цьому виконавчі провадження щодо примусового виконання виконавчих листів № 2-5508/09 були закінчені, відомості про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчих проваджень відсутні.

Відтак, на момент розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) у суду відсутні правові підстави для заміни стягувача його правонаступником.

Враховуючи наведене, заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.258-260, 353, 442 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-5508/2009 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 12 серпня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк