Ухвала

22 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 152/1582/21

провадження № 61-7695ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2022 року у справі за позовом Комунального некомерційного підприємства «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області (далі - КНП «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків.

В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 згідно наказу від 04 жовтня 2016 року № 130 знаходиться з ним у трудових відносинах і працює на посаді провізора. З нею укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

Із наказом від 06 вересня 2021 року № 75 «Про проведення позапланової інвентаризації товаро-матеріальних цінностей на складі ОСОБА_2 ОСОБА_1 » відповідачка ознайомитися відмовилася, про що 06 вересня 2021 року головним бухгалтером на ім`я головного лікаря складена доповідна записка. З 07 вересня 2021 року по 09 вересня 2021 року проведено інвентаризацію підзвітних відповідачці товаро-матеріальних цінностей та виявлена недостача. ОСОБА_1 матеріально відповідальна особа - провізор, була присутня на складі під час інвентаризації.

Згідно наказу від 13 вересня 2021 року № 77 проведена повторна інвентаризація. ОСОБА_1 відмовилася ознайомитися із наказом, про що складена доповідна записка від 13 вересня 2021 року.

Повторну інвентаризацію продовжено згідно наказу від 16 вересня 2021 року № 79, із яким ОСОБА_1 ознайомитися відмовилася, про що складена доповідна записка.

Повторна інвентаризація проведена з 16 вересня 2021 року по 29 вересня 2021 року підзвітних відповідачеві товаро-матеріальних цінностей і виявлена недостача. ОСОБА_1 матеріально відповідальна особа була присутня на складі під час інвентаризації.

Станом на 29 вересня 2021 року за результатом інвентаризації підзвітних відповідачеві товаро-матеріальних цінностей виявлена нестача медичних препаратів та виробів медичного призначення, а саме: по медичних виробах - на суму 71 076,27 грн, по виробах медичного призначення - на суму 6 171,90 грн. ОСОБА_1 відмовилася від підпису в протоколі інвентаризаційної комісії.

Вказувало, що недостача виникла внаслідок недбалого ставлення ОСОБА_1 до збереження товаро-матеріальних цінностей. Її вина у недостачі товаро-матеріальних цінностей підтверджується матеріалами перевірок та актом інвентаризації. 29 вересня 2021 року розпочато службове розслідування по питаннях: 1) Аналіз позапланової інвентаризації препаратів та виробів медичного призначення по складу ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ; 2) Аналіз позапланової інвентаризації препаратів та виробів медичного призначення по складу ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та невиконання службових обов`язків провізором ОСОБА_1 . Зазначену шкоду відповідач добровільно відшкодувати не погоджується.

Зазначало, що відповідачка повинна нести повну матеріальну відповідальність за нестачу медичних препаратів та виробів медичного призначення як працівник, з яким укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Нестача медичних препаратів та виробів медичного призначення виникла у зв`язку із недбалими діями відповідачки, яка не забезпечувала їх збереження.

Ураховуючи вищевикладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 77 248,17 грн шкоди, заподіяної відповідачкою при виконанні трудових обов`язків.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2022 року, у задоволенні позову КНП «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову КНП «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області, суди попередніх інстанцій виходили з встановленої неналежності, недопустимості та недостовірності наданих позивачем доказів, зокрема, договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 13 жовтня 2021 року та посадової інструкції провізора від 01 жовтня 2020 року. Суди зазначили, що право КНП «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області не було порушене з боку відповідачки. Позивач не визначився із конкретними підставами позову, предметом якого визначив відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків, тоді як стаття 134 КЗпП України визначає 9 випадків повної матеріальної відповідальності працівника підприємства.

08 серпня 2022 року КНП «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької областізвернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків, у розмірі 77 248,17 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (248 100,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2022 року у справі за позовом Комунального некомерційного підприємства «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний