Єдиний унікальний номер справи 756/7182/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/2446/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Суханова Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

23.08.2019 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачу кредитку картку типу World Black Edition, відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт на платіжну картку.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між нею та банком договір. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі, визначеній у договорі.

Відповідач зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за кредитом утворилася прострочена заборгованість. Станом на 13.04.2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 79144,79 грн., яка складається з: 19775,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 53864,48 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 2251,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3253,70 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.

Зважаючи на наведене, банк просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Скаргу обґрунтовує тим, що суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором, а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів. Незастосування судом таких норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи призвели до ухвалення незаконного рішення. За таких умов кредитний договір, укладений між сторонами є дійсним, а тому підлягає виконанню. Висновок суду про недоведеність факту надання кредиту та відсутність належних та допустимих доказів з цього приводу є помилковим. Факт отримання кредиту та розмір заборгованості не було оспорено позичальником, заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило, що є підтвердженням прийняття діючих умов.

До Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона не погоджуючись із доводами викладеними в апеляційній скарзі, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Звертаючись до суду із даним позовом, банк заявляв вимогу про стягнення заборгованості за договором б/н від 23.08.2019 року на підставі підписаної відповідачем анкети-заяви та доданих до неї документів від вказаної дати.

На підтвердження своїх вимог позивач надав ряд документів, а саме: розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, довідку про видані картки, копію заяви позичальника, копію паспорту споживчого кредиту.

Не зважаючи на те, що банком пред`явлена вимога обґрунтована договором від 23.08.2019 року, до розрахунку заборгованості була включена сума боргу, яка за позицією банку існувала ще до вказаної дати. При цьому, належного доказу обґрунтованості виникнення такої заборгованості до суду надано не було.

Відповідач не заперечувала, що 15.02.2017 року нею було отримано банківську карту «Універсальна». В той же час, така карта була отримана в рамках зовсім іншого договору з банком ніж той, на виконання зобов`язань за яким банк звернувся з позовом до суду. При цьому умови, на яких була отримана картка «Універсальна» відрізнялися від тих умов, які були непогоджені сторонами за договором від 23.08.2019 року.

До суду не було надано жодних документів (як то договір, умови кредитування, тощо) стосовно договору від 15.02.2017 року. Більш того, банком навіть не було надано жодного розрахунку тої заборгованості, яку він заявляв за договором від 15.02.2017 року. Крім того, як вже було зазначено вище, позовна вимога була заявлена за договором від 23.08.2019 року, що враховуючи принцип диспозитивності, виключає можливість вирішення питання про заборгованість за договором від 15.02.2017 року.

Як було встановлено судом першої інстанції, у відповідача відсутня заборгованість з повернення коштів, які були отримані в рамках договору від 23.08.2019 року. Не спростовує цього й апелянт, більшість доводів якого (як і посилання на позицію ВС від 02 грудня 2020 року №284/157/20-ц) стосується зовсім інших підстав та мотивів, які враховував суд при вирішенні справи.

За таких умов, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного висновку про недоведеність позивачем своїх вимог, а зазначені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними та не спростовують законності оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів крім випадків, передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

Є.М. Суханова