Справа №: 343/1230/22
Провадження №: 2/0343/447/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря судового засідання - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, суд,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 04.08.2022 звернулася до суду з позовом, в якому просить, ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати залишити за нею.

Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_2 .

Даний шлюб між ними було розірвано 28.12.2017 рішенням Долинського районного суду у справі №461/6921/17.

За час спільного сімейного проживання в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка - ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу дочка проживає з нею, за адресою: АДРЕСА_1 .

Весь цей час вона перебуває на її повному утриманні. Її батько грошей на потреби дитини не дає.

Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Він не цікавиться вихованням дочки, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи, не дарує подарунків, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не відвідує, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Отже відповідач з часу розлучення не надає жодної фінансової підтримки щодо утримання їх дочки.

У вихованні дочки ОСОБА_3 , батько не бере участі. За час навчання дитини у школі батько не брав участі у її шкільному житті, не спілкувався з вчителями, не брав участі в батьківських зборах.

Для навчання в школі, купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя - додаткових коштів не надає. Витрати, пов`язані з забезпеченням повноцінного навчання у школі вона несе одноосібно. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача.

Іринка зовсім не знає свого батька, оскільки він її не відвідує, що говорить про його особисте ставлення до дитини. Батько ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Таким чином, зрозуміло, що створились умови, які шкодять інтересам дитини.

У березні місяці вона звернулась до Служби у справах дітей Долинської міської ради з заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Знаючи про зазначене вище звернення до служби, відповідач не тільки не змінив своє відношення до дитини, а навпаки подав нотаріальну заяву, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Зважаючи на вище викладене вважає, що відповідач своєю поведінкою відносно їх дочки ОСОБА_5 , вважається таким що свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки впродовж кількох років не відвідує та не цікавиться дочкою.

Позивачка ОСОБА_1 , в підготовче судове засідання не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку.

Представник позивачки адвокат Кобилинець Т.В. ( ордер серії АТ №1027650 а.с.21), в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об`ємі, та просила їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , в підготовче судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання був повідомлений у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої відповідач ОСОБА_2 просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає та щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.19).

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - органу опіки та піклування Служби у справах дітей Долинської міської ради - Яремій Н.Б. ( довіреність а.с.20), в підготовчому судовому засіданні пояснили, що в Службу у справах дітей Долинської міської ради звернулась гром. ОСОБА_1 з заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гром. ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На засіданні комісії було заслухано позивачку ОСОБА_1 . Відповідач на засідання не з`явився, подав заяву згідно якої не заперечив проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після детального вивчення всіх обставин, Служба у справах дітей Долинської міської ради дійшла до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є доцільним і буде відповідати інтересам дитини. Висновок наданий до справи повністю підтримують.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечать Закону, не порушує права, свободи та інтересів інших осіб.

Cуд, вислухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в підготовче судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка

загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до вимог ст.165 СК України, право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини (cт. 18 Конвенції про права дитини).

Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 року у справі № 466/9380/17.

Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 357/17852/15-ц.

Питання щодо можливості позбавлення батьківських прав вирішувалось також Верховним Судом у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 638/1496/17-ц (провадження № 61-35874св18), від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20), від 16 червня 2021 року у справі № 315/1279/19 (провадження № 61-3821св21).

У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 296/7848/16-ц (провадження № 61-43695св18) зазначено, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.2015, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №96. Її батьками записані: батько - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_1 (а.с.7).

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 28 грудня 2017 року в справі №461/6921/17, розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 19 жовтня 2007 року Лапаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №17 (а.с.12).

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, їх спільна дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 .

Ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч.ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Судом було вирішено не заслуховувати у судовому засіданні дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою не допущення порушення її емоційного, психологічного стану, враховуючи вік дитини, а також запроваджений на території України військовий стан.

При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач

ОСОБА_2 на протязі значного періоду часу свідомо не виконує свої обов`язки по вихованню своєї дитини, не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дитині.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву, згідно якої не заперечує щодо позбавлення його батьківських, що свідчити про відсутність його інтересу до дочки ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради , який затверджений рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради №455 від 16.06.2022 (а.с.9) - орган опіки та піклування Долинської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11) .

Таким чином, в судовому засіданні після детального вивчення всіх обставин справи, встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, утриманню дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не відвідує її, не проявляє щодо неї батьківського піклування та турботи, не цікавиться її станом здоров`я, хоча має таку можливість, тому, з врахуванням висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради, є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому позов підлягає до задоволення .

Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На пiдставi ст.ст. 150, 164,165, 166 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , керуючись ст.ст. 141, 200, 206 258, 259,264, 265, 268, 352,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задоволити .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет: Служба у справах дітей Долинської міської ради,пр-т.Незалежності,5 м.Долина, Івано-Франківської області, 77500 .

Суддя Долинського районного суду В.А. Тураш