Справа № 211/1724/20
Провадження № 2/211/101/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарях Польчик Л.В., Мариненко Е.П.

за участі :

позивача ОСОБА_1

представника позивача Голуба С.О.

представника відповідача КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» Баннова Є.Г.

представника третьої особи Каракоц О.І. Мотрука В.І.

експерта Сарокурова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який мотивує тим, що 24.06.2019 року о 17-20 год. водій ОСОБА_2 , працюючий водієм у КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС», керуючи автобусом «МАЗ 1039652» держаний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи на маршруті № 302, не обрав безпечну швидкість руху, не обрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з належним їй автомобілем «Lexus ES250» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія її сина ОСОБА_3 та по інерції допустив зіткнення з автомобілем «Skoda Oktavia A5» державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , які стояли в попутному напрямку. Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10.07.2019 року водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Дана постанова не оскаржена та набрала законної сили.

В наслідок ДТП з вини ОСОБА_2 їй була заподіяна майнова та моральна шкода. 16.01.2020 року страховою компанією ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн.

У відповідності до звіту про оцінку майна № 041/МУ-19 від 06.11.2019 року, вартість спричиненого їй матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 250447,39 грн.

Оскільки під час ДТП водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» та ДТП сталося при виконанні ним трудових обов`язків, тому саме КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» має нести відповідальність за спричинену їй шкоду та має право зворотної вимоги до винуватця ДТП ОСОБА_2 .

З урахуванням страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., їй має бути відшкодована різниця у розмірі 150447,39 грн.

Також їй була спричинена і моральна шкода. Так у зв`язку із пошкодженням її автомобіля вона пережила тяжкий стрес та шок, також при ДТП міг постраждати її син ОСОБА_3 . Певний час вона не могла спокійно спати, автомобіль був для неї дорогою річчю та його було пошкоджено в наслідок ДТП, вона є його першим власником, після ДТП не мала можливості користуватися своїм автомобілем, чим було порушено її право користування своїм майном. Тож моральну шкоду оцінює у 50 000,00 грн. У в`язку із вказаним просить стягнути з відповідача 150447,39 грн., в рахунок відшкодування їй майнової шкоди та 50 000,00 грн., моральної шкоди, а також судовий збір у розмірі 2765,67 грн., та витрати пов`язані з розглядом справи (проведення авто товарознавчого дослідження) у розмірі 1500,00 грн.

Представник відповідача КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» Баннов Є.Г. подав до суду відзив на позов, яким просив у задоволенні позову відмовити, в обґрунтування зазначив, що КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» не спростовує факту ДТП що мало місце 24.06.2019 року, однак не згодні з розміром заявлених позовних вимог, оскільки вони є недоведеними. Позивач посилається на звіт про оцінку майна № 041/МУ-19 від 06.11.2019 року, однак з даного звіту вбачається, що технічний огляд був проведений за відсутністю їх представника, та останній не викликався. Даний звіт складено на підставі заяви позивача, яка надійшла оцінювачу 06.11.2019 року, а ДТП сталося 24.06.2019 року. Відомостей в яких умовах зберігався транспортний засіб протягом вказаного періоду у звіті не наведено. Отже відомості про пошкодження, які наведені у звіті, їх характер та обсяг не можуть бути об`єктивними та достовірними, оскільки з моменту ДТП пройшов тривалий період та деякі з них могли виникнути вже після ДТП, що ніяким чином не пов`язано з діями відповідача. Судова експертиза проводилася за матеріалами справи, які не містять буд яких інших доказів пошкоджень, їх характеру та обсягів, а також доказів, на підставі яких можна встановити безпосередній зв`язок з діями відповідача. Розмір моральної шкоди є не спів мірним з доводами та обставинами викладеними у позові.

Також представником відповідача КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» Банновим Є.Г. було подано до суду додатковій пояснення, де останній вказує, що визначення вартості відновлювального ремонту може бути визначено тільки на підставі документів про проведення ремонту транспортного засобу. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Системний аналіз законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. Позивачем не надано доказів понесених витрат, отже розмір збитків є недоведеним.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 , відповідей на відзив не надавали. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покладаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» Баннов Є.Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити з підстав викладених у відзиві та письмовому поясненні.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав, що позовні вимоги є такими що завищені.

Вислухавши сторони, експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено у судовому засіданні, що 24 червня 2019 року о 17-20 год., водій ОСОБА_2 керуючи автобусом МАЗ 103965, номерний знак якого НОМЕР_1 , перебуваючи на маршруті № 302, не обрав безпечну швидкість руху, не обрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 та по інерції допустив зіткнення з автомобілем Skoda Oktavia А5 державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 , які стояли в попутному напрямку.

Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Власником автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , який був придбаний останньою 23.01.2019 року за 974 000,00 грн., на підставі попереднього договору № МО-ІТА/19 про придбання транспортного засобу (а.с. 14-15, 54).

Як вже встановлено, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача, був визнаний ОСОБА_2 , який на момент ДТП керував автобусом МАЗ 103965, номерний знак якого НОМЕР_1 , та перебуваючи на маршруті № 302 при виконанні ним трудових обов`язків у КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС».

Вказані обставини не спростовувалися КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС», тому позивачем правомірно пред`явлені вимоги до КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС»про відшкодування завданої їй у результаті ДТП шкоди за участю ОСОБА_2 , оскільки відповідно до ст. 1172 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_2 , повинен нести його роботодавець, солідарне стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, як з особи, яка винна у спричиненні ДТП, так і з роботодавця винної особи не передбачене Законом.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом вказаної статті вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сторонами не оспорюється факт ДТП, вина ОСОБА_2 як працівника КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС», та отримання позивачем страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн.

Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого автомобіля позивача та стягнення моральної шкоди.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу МАЗ 103965, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідача - КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС», була застрахована в страховій компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № 189928642 діючого на 24.06.2019 року ( а.с. 43).

Судом проаналізовано норми матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами. Так, згідно з п. 2.1. статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та (або) майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до Методики товарознавчої екпертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України і Фонду держмайна України № 142/2092 від 24 листопада 2003 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) згідно п.п.2.4, 8.3 якої вартість збитку, яка завдана колісному транспортному засобу і яка підлягає відшкодуванню, визначається з урахуванням коєфіцієнта фізичного зносу автомобіля.

Таким чином, судом враховано, що виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з цим, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон) встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1. статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4., 32.7 статті 32 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

П.34.4 Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 26.06.2019 року та 01.07.2019 року експертом Сарокуровим А.О. був проведений зовнішній візуальний огляд пошкодженого транспортного засобу Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 та в подальшому 06.11.2019 року був складений акт огляду колісного транспортного засобу за підписами учасників огляду (а.с. 34).

Згідно висновку експерта Сарокурова А.О., викладеному у звіті про оцінку майна за № 041/МУ-19 від 06.11.2019 року та складеного за заявою власника транспортного засобу Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням вартості відновлювального ремонту та величини розміру Втрати Товарної Вартості та коефіцієнту фізичного зносу складає 250447,39 грн.(а.с. 16-32).

Доводів та доказів щодо спростування вказаного звіту сторонами не надано, тому суд приймає його до уваги.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 , пояснив, що 26.06.2019 року за повідомленням страхової компанії ним був здійснений зовнішній візуальний огляд автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 у присутності представника власника автомобіля ОСОБА_3 . Також ним були зроблені фотографії зовнішніх пошкоджень автомобіля. Він рекомендував представника власника провести огляд на спеціалізованому СТО з викликом другого учасника ДТП. 01.07.2019 року йому повідомили, що автомобіль Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 вже перебуває на СТО розібраний тому можливий додатковий огляд для складання акту огляду. 01.07.2019 року прибувши на СТО він запитав у позивача чи було повідомлено про виклик другого учасника ДТП та йому повідомили, що так, але він не з`явився, після чого у його присутності позивачем було зроблено ще декілька дзвінків для уточнення явки другого учасника ДТП, але чи додзвонилися, йому не відомо. 01.07.2019 року оглянувши автомобіль Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 він склав акт огляду, який потім передав до страхової компанії від якої була заява. 06.11.2019 року до нього звернулася ОСОБА_1 з приводу надання їй вказаного акту огляду та фотографій для того щоб замовити експертну оцінку, на що він повідомив її, що експертну оцінку може зробити лише той експерт який проводив огляд автомобіля, тому ним був складений договір про оцінку майна і в подальшому він виготовив звіт за раніше складеним актом огляду.

Тож вислухавши експерта та перевіривши матеріали справи, суд не бере до уваги доводи представника відповідача викладені у відзиві на позов, саме стосовно того, що з моменту ДТП та до дати огляду транспортного засобу пройшло майже п`ять місяців, оскільки як вже було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, візуальний зовнішній огляд автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 було проведено 26.06.2019 року, а потім ще й 01.07.2019 року.

Крім того в порядку змагальності сторони можуть звернутись до спеціаліста до пред`явлення позову та долучити висновок спеціаліста до позовної заяви. Та такий висновок, якщо він складений повноважним експертом чи спеціалістом, враховується у справі як належний та допустимий письмовий доказ.

Судом з`ясовано, що зазначений Звіт про оцінку майна за № 041/МУ-19 від 06.11.2019 рокубуло складено суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 , який, у тому числі, має вищу технічну освіту за спеціальністю «Автомобілі та автомобільне господарство» (напрямок інженерна механіка), кваліфікацію оцінювача за напрямком «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізацією «Оцінка дорожніх транспортних засобів» (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 4522 від 16.09.2006 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 11042-ПК від 20.12.2018 року видане Фондом державного майна України), стаж практичної роботи з 2007 року, внесений до державного реєстру оцінювачів 17.08.2013 року, номер свідоцтва НОМЕР_5 .

Відповідно до приписів ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, у тому числі, машини, обладнання, транспортні засоби тощо.

Відповідно до положень ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (в редакції чинній як на дату складання вказаного Звіту так і розгляду справи судом), проведення оцінки є обов`язковою, у тому числі, для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках встановленого законом.

Позивачем здобуто вказаний Звіт про оцінку майна за № 041/МУ-19 від 06.11.2019 рокув позасудовому порядку у передбачений Законом № 2658-III спосіб, що в силу ст. 77, ч. 1 ст. 78 ЦПК України доводить його належність і допустимість як доказу.

Визначений у звіті розмір матеріальних збитків не спростований відповідачем у встановленому законом порядку.

Доводи представника відповідача про те, що даний звіт не є належним доказом не ґрунтується на законі. Вказаний звіт є письмовим доказом, на спростування якого відповідачем не надано належних та допустимих доказів.

Так само необґрунтовані доводи представника відповідача щодо неправильності висновку експерта ,в зв`язку з його проведенням без повідомлення та участі відповідача, оскільки у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092, технічний огляд колісного транспортного засобу оцінювачем (експертом), як початковий етап дослідження, має проводитися за участю заінтересованої особи, якою у даному випадку є відповідач.

Водночас, представник відповідача не послався на жоден закон ,який передбачав би обов`язковість його присутності під час проведення вищезазначеного дослідження.

Бути присутнім при проведенні огляду майна це є правом сторони. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були враховані при проведенні огляду майна дослідження відповідачем та його представником суду не надано.

Тож вказаний звіт є письмовим доказом, який встановлює розмір витрат, які необхідно фактично понести для проведення відновлювального ремонту автомобіля.

Разом з тим, в ході судового розгляду на підставі ухвали суду від 15.06.2020 року судовим експертом Рейнюком О.В. було проведено експертне дослідження та виготовлено висновок від 10.08.2020 року № 144/20 по визначенню матеріального збитку (а.с. 92-126), відповідно до якого сума матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП від 24.06.2019 року з провини водія КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» ОСОБА_2 , складає 249207,72 грн. Дана сума складається з урахуванням вартості ремонтних робіт 12957,40 грн., вартості матеріалів 19780,87 грн., вартості замінених деталей - 186562,32 грн., втрати товарної вартості - 29907,13 грн., та коефіцієнта фізичного зносу - 0.

Разом з тим суд звертає увагу, що ринкова вартість автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату скоєння ДТП - 24.06.2019 року, становить 866529,06 грн., в той час як сума матеріального збитку, нанесеного при дорожньо-транспортній пригоді власнику цього автомобіля, станом на дату скоєння ДТП - 24.06.2019 року, становить 249207,72 грн., що вказує на економічну обґрунтованість проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу, й позивач має право на відшкодування цих витрат.

Доводи що позивач продала автомобіль правового значення для вирішення даного спору немає, оскільки, згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог.

До того ж необхідно зауважити й на тому, що подальше відчуження ОСОБА_1 належного їй автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 , не знімає з винної особи обов`язку відшкодувати збитки, завдані пошкодженням цього автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд бере до уваги зазначений висновок від 10.08.2020 року № 144/20 оскільки його було виготовлено під час судового розгляду, стороною відповідача не спростований належними доказами, є чинним.

Тож беручи до уваги що розмір заподіяних позивачу збитків, виплачену позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 гривень, відповідач КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС » в силу статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю у розмірі 149207,72 грн., для повного відшкодування завданої останнім шкоди, що є цілком логічним і законним.

Суд не приймає до уваги доводи представника що позивачем не надано доказів понесених нею витрат, оскільки судом по даній справі не було встановлено щодо фактичного здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 , а тому наявні підстави для відшкодування вартості ремонтних робіт 12957,40 грн., вартості матеріалів 19780,87 грн., вартості замінених деталей - 186562,32 грн., втрати товарної вартості - 29907,13 грн.

В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)

Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець.

Таких же правових висновків дотримався Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду і у справі № 755/7666/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. роз`яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні цивільних прав, при настанні негативних наслідків.

Під час судового розгляду було встановлено, що автомобіль позивача був пошкоджений також суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав є достатнім та належним доказом заподіяння йому моральної шкоди.

Крім того, позивач зазначала, що пошкодженням автомобіля вона зазнала стресу та душевного хвилювання, був порушений звичний ритм її життя - неможливість користування ним, що спростовано не було.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі 6-108цс13, аналіз норм статей 1167, 1172, 1187,1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Враховуючи засади розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 5 000,00грн.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу ст. 81ЦПК України повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

Згідно ч.3-6 ст.139 ЦПК України, експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Так, як вбачається з рахунку - фактури № 93 від 08.07.2020 року, виданої ФОП ОСОБА_9 08.07.2020 року, позивачем ОСОБА_1 за проведення судової авто - товарознавчої експертизи автомобіля Lexus ES250 номерний знак НОМЕР_2 по визначенню матеріального збитку, сплачено 5000,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стаття 141 ЦПК України встановлює, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Cуд встановив, що позивачем було сплачено судовий збір за дві вимоги:1504,47 грн. - за вимогу майнового характеру та 840,80 грн. - за вимогу немайнового характеру

Тому виходячи з цих обставин, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1804,25 грн. Також з відповідача КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн. - за подання заяви про забезпечення доказів і витрати на проведення авто - товарознавчого дослідження (звіт про оцінку майна № 041/МУ-19 від 06.11.2019 року) у сумі 1500,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.22,1166,1167 ЦК України, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258,259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з КП «МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС» (ІНН 19, адреса: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 22), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 149207 (сто сорок дев`ять тисяч двісті сім) грн.,72 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч ) грн. 00 коп., судові витрати на проведення судової авто товарознавчої експертизи в сумі 5000 ( п`ять тисяч) грн. 00 коп., витрати на проведення авто - товарознавчого дослідження у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп., та судовий збір у сумі 2224 (дві тисячі двісті двадцять чотири) грн. 65 коп., а всього 162932 (сто шістдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять дві) грн.37 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко