Справа № 522/8477/21
Провадження № 2/522/1043/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Дьогтєва С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури, третя особа Головне Управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул. Бастіонна, 6), Одеської обласної прокуратури (, місцезнаходження: 65026, м.Одеса, вул. Пушкінська, 3), третя особа Головне Управління державної казначейської служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65023, м.Одеса, вул. Садова, 1а) про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, в якій просив: стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України 1626130 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області на користь ОСОБА_1 , шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

В обґрунтування позову зазначено, що 06.12.2008 прокуратурою Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура) порушена кримінальна справа № 23 відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 190 КК України та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 191 КК України. Після пред`явлення обвинувачення справа була направлена для розгляду до Роздільнянського районного суду Одеської області. Під час досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнавав. Постановою суду від 25.02.2011 кримінальна справа направлена до прокуратури Одеської області для об`єднання з кримінальною справою стосовно ОСОБА_4 , стосовно якого кримінальна справа згодом припинена. Після проведення додаткового розслідування кримінальна справа була направлена до Роздільнянського районного суду Одеської області. Постановою суду від 29.05.2017 справа направлена прокурору Одеської області для проведення додаткового розслідування. На виконання п. 12 розділу XI КПК (2012 року) відомості про вказане кримінальне правопорушення 10.08.2017 прокуратурою Одеської області внесені до ЄРДР за № 0001075 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України. Постановою слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 1 Роздільнянського районного відділу поліції ГУ НП в Одеській області від 31.03.2021 зазначене кримінальне провадження закрито з посиланням на те не встановлено достатніх доказів, які вказували на наявність в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складу кримінальних правопорушень. 06.08.2021 зазначену постанову скасовано та 06.08.2021 прокурор Роздільнянської окружної прокуратури закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю в діях ознак складу злочину. Зазначає, що оскільки позивача було незаконно притягнуло до кримінальної відповідальності, тому він відповідно до ст. 130 КПК України набув право на відшкодування шкоди (компенсації) завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду державою за рахунок Державного бюджету України. Внаслідок незаконних дій прокуратури Одеської області (в теперішній час Одеської обласної прокуратури), суду, які тривали з 06 грудня 2008 року по 31 березня 2021 року, тобто 12 років 3 місяці (147 місяців та 25 днів), позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в наступному. Незаконне та довготривале притягнення позивача до кримінальної відповідальності порушило нормальні стосунки з оточуючими людьми, очорнило та принизило в очах всіх близьких людей, викликало недовіру в родичів, співпрацівників, сусідів. Після незаконного притягнення до кримінальної відповідальності стосунки з дружиною погіршились внаслідок чого шлюб був розірваний. Також довготривале слідство вплинуло на стан його здоров`я, хронічні захворювання загострились та він отримав другу групу інвалідності. На протязі понад 12-ти років позивач був позбавлений звичайного людського спокою, стану душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, постійно очікуючи або виклику до слідчого, або перебуваючи у стані очікування чергового судового засідання, яких відбулось немало в судах першої та апеляційної інстанції, при цьому жодного засідання не міг собі дозволити пропустити (за рідкими випадками серйозних проблем зі здоров`ям). Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 1626130 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

30.06.2021 на адресу суду від представника відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Посилаються на те, що позивач помилково ототожнює Державну казначейську службу України з державою, Державним бюджетом України та особою, яка завдала шкоду. Згідно зі ст. 96 ЦІК України, юридична особа самостійно відповідає по своїм зобов`язанням. Державна казначейська служба України є окремою юридичною особою, яка самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями,в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувала. Зазначив, що ч. 4 ст. 45 БК України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на інших рахунках. Тому, стягнення з держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України 1626130 грн, на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області, шляхом, списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України призведе до нецільового використання бюджетних коштів. Крім того, кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна, як учасник цивільних відносин. Також зазначив, що сума моральної шкоди про відшкодування якої вправі ставити питання позивач має розраховуватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня відповідного року. Державна казначейська служба України вважає, розмір моральної шкоди позивачем безпідставно завищено, а тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб Одеської обласної прокуратури та моральною шкодою, завданою ОСОБА_1 , а також реальності її настання (а.с. 64 - 69).

29.07.2021 на адресу суду від представника відповідача Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, про те, що наявність шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування в тому розмірі, який заявлено позивачем, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності з наданням відповідних доказів щодо розміру заподіяної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду суд повинен визначити ступінь страждань, заподіяних громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому, визначаючи розмір відшкодування суд має виходити із засад поміркованості, розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Водночас, позивачем завищено суму моральної шкоди в обґрунтування якої вказано, серед іншого, на надзвичайну та невиправдану тривалість перебування під слідством та судом. Також не заслуговують на увагу доводи позивача щодо наявності моральної шкоди про те, що унаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності його дружина прийняла рішення про розірвання сімейних стосунків, оскільки позов було розірвано саме за ініціативою позивача. Крім того, не заслуговують на увагу доводи позову щодо погіршення стану здоров`я через довготривале слідство, через недоведеність причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою. Зазначив, що реальність настання моральної шкоди має бути доведено належними та допустимими доказами, яких позивачем не надано, а пред`явлена до стягнення сума моральної шкоди позбавлена засад розумності, виваженості та справедливості (а.с. 85 - 92).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дьогтєва С.Г. про забезпечення доказів шляхом допиту свідків в порядку ст.ст. 116-118 ЦПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дьогтєва С.Г. про забезпечення доказів шляхом витребування з відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській обл. матеріалів закритого 31.03.2021 кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001075 в порядку ст.ст. 116-118 ЦПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2021 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дьогтєва С.Г. про виклик свідків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2021 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дьогтєва С.Г. про витребування доказів та витребувано з відділення поліції № 1 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області матеріали закритого 31.03.2021 кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001075 для огляду у судовому засіданні.

25.08.2021 на адресу суду від позивача надійшла позовна заява про збільшення позовних вимог, а саме в частині відшкодування розміру моральної шкоди в сумі 1672000 гривень (а.с. 155 - 160).

06.09.2021 на адресу суду від представника відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 178 - 182).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2021 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 25.08.2021, а саме в частині відшкодування розміру моральної шкоди в сумі 1672000 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2021 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судових засіданнях позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.

Під час розгляду справи у судових засіданнях був присутній представник відповідача Одеської обласної прокуратури, який позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Державної казначейської служби України та представник третьої особи Головне Управління державної казначейської служби України в Одеській області у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином.

Дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001075, вислухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що з 02.09.1994 на підставі рішення райвиконкому № 40 від 02.09.1994 ОСОБА_1 затверджено директором малого приватного підприємства «Союз», що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 (а.с. 29- 38).

06.12.2008 прокурором Одеської області Присяжнюком В.С. на підставі матеріалів попередньої перевірки, порушено кримінальну справу 23 за ч. 2 ст. 368 КК та ч. 5 ст. 25, ч. 2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 року). У п.2 вказаної постанови зазначено зокрема щодо порушення кримінальної справи відносно директора МЧП «Союз» ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 року) ( а.с. 95 - 98).

06.12.2008 ОСОБА_1 було затримано, про що складено відповідний протокол затримання підозрюваного (а.с.99).

08.12.2008 старшим слідчим прокуратури Одеської області Гончар І.О. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 року) (а.с. 101 - 103).

08.12.2008 старшим слідчим прокуратури Одеської області Гончар І.О. винесено постанову, якою відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід в вигляді підписки про невиїзд (а.с. 104).

Також з матеріалів кримінального провадження, які були оглянуті в судовому засіданні, судом установлено, що за результатами досудового розслідування 24.03.2009 прокуратурою Одеської області складено обвинувальний висновок по кримінальній справі № 04 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 386 ч. 2 КК України, ОСОБА_3 за ст. 27 ч. 5, ст. 368 ч.2 та 368 ч.2 КК України, ОСОБА_1 за ст. 27 ч. 5, ст. 368 ч.2 КК України (а.с. 218 - 276 т. 4 кримінальної справи).

Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.02.2011 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст. 386 ч. 2 КК України, ОСОБА_3 за ст. 27 ч. 5, ст. 368 ч.2 та 368 ч.2 КК України, ОСОБА_1 за ст. 27 ч. 5, ст. 368 ч.2 КК України направлено до прокурори Одеської області для об`єднання в одне провадження з кримінальною справою стосовно ОСОБА_4 за ч 2 ст. 368 КК України (а.с. 459, 473 - 475 т. 4 кримінальної справи).

07.10.2011 слідчим прокуратури Одеської області Гакманом Н.С. винесено постанову про перекваліфікацію складу злочину та порушення кримінальної справи №04, відповідно до якої дії ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України на ч. 3 ст. 190 КК України та порушено кримінальну справу за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) за попередньою змовою групою осіб, вчинене у великих розмірах (а.с. 134 - 139 т. 9 кримінальної справи).

Постановою слідчого прокуратури Одеської області Гакмана Н.С. від 12.10.2011 ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 208 - 211 т. 9 кримінальної справи).

За результатами досудового розслідування 03.11.2011 прокуратурою Одеської області складено обвинувальний висновок у тому числі відносно ОСОБА_1 за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 227 - 285 т. 9 кримінальної справи).

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.02.2014 матеріали кримінальної справи № 04 (№1-376/2011) по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 190 ч. 3, ст. 364 ч. 2, ст. 27 ч. 4, ст.15 ч. 2, ст.369 ч. 1 КК України, ОСОБА_1 за ст. 190 ч. 3 КК України, ОСОБА_3 за ст. 191 ч. 2 КК України повернуто прокурору Одеської області на додаткове розслідування (а.с. 241 - 253 т. 10 кримінальної справи).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.02.2014 скасовано, а матеріали кримінальної справи повернуто на новий судовий розгляд у той же суд (а.с. 267 - 279 т. 10 кримінальної справи).

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2015 кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 190 ч. 3, ст. 364 ч. 2, ст. 27 ч. 4, ст.15 ч. 2, ст.369 ч. 1 КК України, ОСОБА_1 за ст. 190 ч. 3 КК України повернуто прокурору Одеської області на додаткове розслідування (а.с. 439 - 443 т. 10 кримінальної справи).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 12.01.2016 постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2015 скасовано, а матеріали кримінальної справи повернуто на новий судовий розгляд до Роздільнянського районного суду Одеської області в іншому складі суду (а.с. 451 - 454 т. 10 кримінальної справи).

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.05.2017 матеріали кримінальної справи № 04 (№1-376/2011) по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 190 ч. 3, ст. 364 ч. 2, ст. 27 ч. 4, ст.15 ч. 2, ст.369 ч. 1 КК України, ОСОБА_1 за ст. 190 ч. 3 КК України повернуто прокурору Одеської області на додаткове розслідування (а.с. 201 - 207 т. 11 кримінальної справи).

У зв`язку із прийняттям нового Кримінального процесуального кодексу України, на підставі матеріалів кримінальної справи № 04 прокуратурою Одеської області 10.08.2017 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України (а.с. 1 т. 12 кримінальної справи).

31.03.2021 слідчим відділення № 1 слідчого відділу Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Стукаловим О.С. прийнято постанову про закриття кримінального провадження за № 0001075 від 10.08.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 35 - 40 т. 12 кримінальної справи).

06.08.2021 постановою в.о. керівника Роздільнянської окружної прокуратури Котелевського О.І. скасовано постанову слідчого відділення поліції № 1 слідчого відділу Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Стукалова О.С. від 31.03.2021 про закриття кримінального провадження за № 0001075 від 10.08.2017 (а.с. 42 - 46 т. 12 кримінальної справи).

Роздільнянським РВП ГУНП в Одеській області 06.08.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (2001) відносно ОСОБА_1 (а.с. 50 т. 12 кримінальної справи).

Постановою прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Арікової Ю.В. від 06.08.2021 закрито кримінального провадження за № 0001075 від 10.08.2017 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 190 ч. 3, ст. 364 ч. 2, ст. 27 ч. 4, ст.15 ч. 2, ст.369 ч. 1 КК України, ОСОБА_1 за ст. 190 ч. 3 КК України (а.с. 65 - 71 т. 12 кримінальної справи).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що працювали разом з ОСОБА_1 . Після порушення кримінальної справи у 2008 році стосовно ОСОБА_1 він дуже змінився, постійно був пригнічений та погано себе почував.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що є сином позивача та зазначив, що після порушення кримінальної справи у позивача були дуже напруженими відносини на роботі та в сім`ї.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Підстави, порядок та розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, встановлено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» наведено перелік підстав, за наявності яких фізичній особі може бути відшкодовано шкоду, завдану внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною другою статті 1 вказаного Закону встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб (пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Проте, визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Відповідні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 303/3973/17 ( провадження N 61-12505св19), від 15 вересня 2021 року у справі № 642/3626/18 (провадження № 61-7770св21).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі №15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження.

Судом установлено, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом з 06 грудня 2008 року по 06 серпня 2021 року, що становить 152 місяці.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено 6500 грн.

Таким чином розмір моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» складає 988 000 грн. (6500 грн. (мінімальна заробітна плата) х 152 місяці (перебування під слідством та судом).

Врахувавши обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідством і судом, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимушених змін в організації його життя, суд з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для збільшення розміру гарантованого мінімуму за час перебування під слідством і судом та вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування в сумі 1 000 000,00 грн.

Положеннями статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка в особі відповідних органів, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом, може брати участь у судових процесах, бути стороною у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.76, ч. 1,2ст.77, ч. 1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги, однак суд зменшує розмір відшкодування завданої моральної шкоди до 1000 000, 00 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до п.13 ч.2ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Оскільки позивач у такій категорії справи звільнений від сплати судового збору, ці витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури, третя особа Головне Управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі1000000 (один мільйон) гривень на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16 серпня 2022 року

Суддя Ю.І. Ковтун