Справа № 703/3295/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням,

установив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що 15 червня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 34700 доларів США строком до 14 червня 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Цього ж дня в забезпечення вказаного зобов`язання між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у вказаній квартирі (предметі іпотеки) інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії.

АТ КБ "Приватбанк" вказує, що ОСОБА_1 , всупереч вимог договору іпотеки, порушено його обов`язок та у житловому будинку за вищезазначеною адресою були зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 .

Таким чином АТ КБ "Приватбанк" вважає, що мешканці, які були зареєстровані з порушенням вимог законодавства у вищевказаній квартирі, що є предметом іпотеки, не мають права користуватись житловим будинком, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. ЇЇ представник надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі відповідача. Проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві та запереченнях, які просив врахувати при винесенні рішення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі, проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві та запереченнях, які просила врахувати під час винесення рішення по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Свою позицію щодо заявлених позовних вимог виклали у наданому суду відзиві на позов.

Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У надісланому на адресу суду відзиві ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечували. Вказали, що дійсно між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 34700 доларів США на купівлю квартири та того ж дня між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Щодо пред`явлених позовних вимог вказали, що такі до задоволення не підлягають оскільки позивачем у позовній вимозі не конкретизовано спосіб захисту порушеного права, який позивач просить суд застосувати. Крім того, реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було здійснено у 2007 та 2009 роках Державним департаментом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та його територіальні органи, а станом на 2017 рік - Державна міграційна служба в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення. Тому самостійно, без відповідних дій означених вище органів вчинити дії щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 була позбавлена об`єктивної можливості. Водночас позивач жодних дій вказаних вище органів не оскаржував у судовому порядку.

Що стосується задоволення позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 права користування квартирою АДРЕСА_1 зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрований у вканій вище квартирі із 13 серпня 1996 року та на день укладення договору іпотеки уже був зареєстрований у вказаній квартирі, відтак позовна заява про позбавлення ОСОБА_3 права користування спірною квартирою є необґрунтованою.

ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зареєстровані у спірній квартирі із дотриманням норм законодавства, що регулює правовідносини реєстрації місця проживання фізичних осіб, що було чинним станом на день такої реєстрації, відтак заявлені позовні вимоги в частині позбавлення їх права користування спірною квартирою до задоволення не підлягають.

У відповіді на відзив представник АТ КБ «Приватбанк» вказав, що обставини, викладені відповідачами у наданому суду відзиві, є неогрунтованими. ОСОБА_1 порушила умови укладеного договору іпотеки, неправомірно зареєструвала осіб у спірній квартирі, відтак просив заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У наданому суду колективних запереченнях відповідачі зазначили, на даний час на примусовому виконанні у ВДВС по м. Сміла Черкаського району перебуває на виконанні рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору. На виконання вказаного провадження ГУ ПФУ в Черкаській області з 01 серпня 2016 року здійснює відрахування із пенсійного забезпечення ОСОБА_1 . Інші рішення, зокрема, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме спірної квартири, на виконанні не перебувають.

Також представником позивача надано суду пояснення по справі ідентичні викладеним у відповіді на відзив.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.

Згідно з п. 1 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Судом встановлено, що між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 15 червня 2007 року було укладено кредитний договір №CSS0G100000224.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 34700 доларів США строком до 14 червня 2022 року, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 17 червня 2007 року укладено договір іпотеки.

Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 64,40 кв.м., житловою площею 38,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначена квартира є предметом іпотеки, виступає як забезпечення зобов`язання ОСОБА_1 за споживчим кредитом, наданим їй АТ КБ «Приватбанк» в іноземній валюті - доларах США.

Як вбачається з витягу №3338 про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , з 01 серпня 2007 року, ОСОБА_2 з 30 грудня 2009 року, ОСОБА_3 з 13 серпня 1996 року та ОСОБА_5 - з 10 травня 2017 року.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2013 року, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», стягнуто заборгованість за кредитним договором №CSS0G100000224 від 15 червня 2007 року в загальній сумі 38105,49 доларів США, що еквівалентно 304577 грн. 18 коп.

Згідно з довідкою від 10 лютого 2022 року зазначене рішення знаходиться на виконанні у ВДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та рішення суду.

Згідно із ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Як вбачається з витягу №3338 відповідач по справі ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 13 серпня 1996 року.

Згідно п.33.3 договору іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 18 червня 2007 року, право власності на вказану квартиру зареєстровано Смілянським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №14885469 від 13.06.2007.

Так у даному випадку ОСОБА_3 був зареєстрований і набув право користування спірною квартири до укладення договору іпотеки, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають за недоведеністю.

Щодо вимог про припинення права користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 17 червня 2007 року укладено договір іпотеки. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 64,40 кв.м., житловою площею 38,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 18.12 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язується не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя.

За визначенням ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 610, ч.1ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За визначенням ч.1 ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові наслідки порушення обов`язків іпотекодавця передбачені статтею 12 ЗУ «Про іпотеку». Так, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Іпотекодавець зобов`язаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв`язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Згідно з ч.1,3 ст. 9 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що в порушення пункту 18.12 іпотечного договору ОСОБА_1 зареєструвала у спірному житлі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Однак, доказів про те, що спірний будинок, який є предметом іпотеки, використовується відповідачами як місце постійного проживання, банк до суду не надав.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позивачем не доведено, що реєстрація у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який є малолітнім, порушує права позивача, перешкоджає йому у реалізації, у передбачений законом спосіб, прав іпотекодержателя.

Безпідставними є посилання на п. 18.12 договору іпотеки від 18 червня 2007 року, згідно якого визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя, оскільки такий пункт договору іпотеки не переважає конвенційний статус житла.

Крім того, суд зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді позбавлення права користування житловим приміщенням на підставі статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чинним законодавством не передбачений, оскільки зазначена норма не встановлює такої дії, як позбавлення права користування особи житлом, а регламентує лише порядок реєстрації/зняття з реєстрації осіб, які набули або втратили право на житло, в той час як саме набуття або втрата права на користування житлом регламентується спеціальними нормами, які мають відповідні підстави, процедуру та наслідки. За таких умов вимога про позбавлення права користування житловим приміщенням є непередбаченим законом способом захисту права.

Водночас вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування, або ж про виселення таких осіб з жилих приміщень, як це передбачено законом, позивачем не заявлялися, та не були предметом розгляду даної справи.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 761/35499/18 (провадження № 61-9007св19).

Судові витрати по сплаті судового відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,-

вирішив:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщенням - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлене у повному обсязі 10 серпня 2022 року.

Учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ;

відповідачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 ;

третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради, Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Незалежності, 37.

Суддя І.Я. Биченко