Справа №:755/1467/22
Провадження №: 4-с/755/43/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

представника скаржника - Паламарчук Н.В.,

стягувача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника стягувача про розподіл судових витрат у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, стягувач: ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

26.01.2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, стягувач: ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27.01.2022 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засідання.

Ухвалою суду від 22.07.2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, стягувач: ОСОБА_1 .

В судовому засіданні із розгляду скарги, яке відбулось 22.07.2022 року, представник стягувача зробила заяву про те, що докази понесення стягувачем судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів від дня постановлення судом ухвали по суті вирішення скарги.

27.07.2022 року до суду надійшла заява представника стягувача про розподіл судових витрат, у якій представник просить стягнути зі скаржника ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з наданням правничої (правової ) допомоги. Представник вказує, що розмір витрат, пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги, підтверджується договором №10/06 про надання правничої (правової) допомоги від 10.06.2022 року та Додатковою угодою до Договору від 25.07.2022 року. Згідно наявного у змісті заяви розрахунку витрат, пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги, загальна сума становить 13650,00 грн. та складається з:

- консультація з питань скарження дій чи бездіяльності приватного виконавця - 1000,00 грн.;

- підготовка письмових пояснень до скарги на бездіяльність приватного виконавця - 1500,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 15.06.2022 року - 2000,00 грн.;

- компенсація транспортних витрат (власний автомобіль, маршрут: Вінниця-Київ/Київ-Вінниця, відстань - 530 км.), пов`язаних з прибуттям в судове засідання 15.06.2022 року - 1650,00 грн.;

- підготовка клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції - 500,00 грн.;

- підготовка заяви про відвід судді - 500,00 грн.;

- участь у судовому засіданні 22.07.2022 року - 2000,00 грн.;

- компенсація транспортних витрат (власний автомобіль, маршрут: Вінниця-Київ/Київ-Вінниця, відстань - 530 км.), пов`язаних з прибуттям в судове засідання 22.07.2022 року - 2000,00 грн.;

- гонорар успіху - 2500,00 грн.

10.08.2022 року до суду надійшли заперечення представника скаржника на заяву представника стягувача про розподіл судових витрат, у яких представник просить відмови у стягненні витрат на професійну (правову) допомогу посилаючись на те, що такі витрати є необґрунтованими та недоведеними. Представник зазначає, що стороною стягувача не надано жодного документу, який підтверджує оплату витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, а тому такі витрати є недоведеними. Гонорар успіху, який включений до розрахунку судових витрат, не був включений до попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, а також не передбачений договором про надання правової (правничої) допомоги, який укладений між стягувачем та його представником, тож включення гонорару успіху до складу витрат на правничу допомогу є необґрунтованим. Стороною стягувача не було надано жодних документів на підтвердження транспортних витрат, пов`язаних з прибуттям в судове засідання. Крім того, розрахунок містить дві різні суми компенсації за один і той же маршрут без дудь-яких пояснень. У судовому засіданні 22.07.2022 року стягувач надавав пояснення з яких зрозуміло, що він та його представник прибули до м. Києва на автомобілі стягувача, що свідчить про фіктивність відповідних витрат та штучне збільшення суми судових витрат. За твердженням представника скаржника, враховуючи об`єм роботи, який був здійснений адвокатом стягувача, заявлений розмір витрат на професійну (правничу) допомогу є неспівмірним. Підготовка письмових пояснень до скарги фактично складається з переписування самої скарги та копіювання норм законодавства і враховуючи якість підготовленого документу та незначну складність справи, витрати на написання пояснень є неспівмірними. Визначена представником стягувача сума за вказану послугу у два рази перевищує ринкову вартість аналогічної послуги іншого адвоката у м. Вінниця. Вказане стосується і вартості консультації, і вартості участі в судовому засіданні, суми за якими не відповідають критерію розумності. Також представник зазначає, що заява про відвід судді представника стягувача була необґрунтованою, що свідчіть про неналежну якість підготовленого документа, і відповідна заява не була необхідною та неминучою й в її задоволенні було відмовлено. Стосовно підготовки клопотання про участь представника стягувача в судовому засіданні в режимі відео конференції, таке клопотання було підготовлене та подане з порушенням вимог ЦПК України, тому ухвалою суду у задоволенні такого клопотання було відмовлено, що свідчить про неякісну підготовку документа, даремно витрачений адвокатом час та кошти. Посилаючись на положення ч. 4 ст. 141 ЦПК України представник вказує, що у попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат було вказано суму в розмірі 6150,00 грн., водночас, на теперішній час представник заявляє суму судових витрат в розмірі 13650,00 грн., яка більш ніж у два рази перевищує суму заявлену у попередньому (орієнтовному) розрахунку, що відповідно є істотним перевищенням. При цьому, сторона стягувача нічого не заявляє про те, що вона не могла передбачити такі витрати, і відповідно не надає жодних доказів останнього.

В судовому засіданні стягувач підтримав вимоги заяви про стягнення зі скаржника витрат на професійну правничу допомогу з підстав викладених у заяві, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що ним були надані всі необхідні докази на підтвердження понесених витрат, у тому числі і докази фактичної оплати витрат. Стягувач вказує, що його інтереси під час розгляду справи представляв адвокат, якому стягувач оплатив його послуги, а тому має право на компенсацію таких витрат.

Представник скаржника в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви з підстав викладених у письмових запереченнях, просить відмовити у задоволенні заяви та додатково пояснила суду, що квитанція про фактичну сплату витрат на правничу допомогу були подані до суду з порушенням встановленого законом 5-денного терміну від дня постановлення у справі ухвали за результатами розгляду скарги.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши зміст заяви про розподіл судових витрат та додатки до неї, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2022 року до суду надійшли письмові заперечення представника стягувача на подану боржником скаргу на бездіяльність приватного виконавця, у змісті яких міститься попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на загальну суму 6150,00 грн., з них: консультація з питань скарження дій чи бездіяльності приватного виконавця - 1000,00 грн.; підготовка письмових пояснень до скарги на бездіяльність приватного виконавця - 1500,00 грн.; участь у судовому засіданні 15.06.2022 року - 2000,00 грн.; компенсація транспортних витрат (власний автомобіль, маршрут: Вінниця-Київ/Київ-Вінниця, відстань - 530 км.), пов`язаних з прибуттям в судове засідання - 1650,00 грн.

До письмових пояснень представника стягувача було додано ордер серії АВ №1037501 на надання правничої правової допомоги, та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Ухвалою суду від 20.07.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника стягувача про участь в судовому засіданні в режимі відео-конференції у зв`язку з порушенням строку звернення до суду з таким клопотанням та відсутністю конкретизації представником системи відео зв`язку у якій слід провести судове засідання.

Ухвалою суду від 22.07.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника стягувача про відвід головуючої у справі судді. У цій ухвалі суд зазначив, що невказання у клопотанні системи через яку має бути проведене судове засідання не дає можливості перевірити технічний стан системи, за умови коли суду взагалі не відомо яку систему просить використати учасник справи та чи є вона в розпорядженні суду загалом. При відсутності у клопотанні ідентифікуючих даних особи у системі, в якій учасник справи просить провести судове засідання, виникає технічна неможливість участі особи в відеоконференції, оскільки суд не володіє даними для пошуку особи в системі. Посилання представника стягувача на те, що так само у клопотанні представника скаржника не було вказано системи для проведення відеоконференції і при цьому суд таке клопотання задовольнив, не відповідають дійсності, оскільки у клопотанні представника скаржника було чітко вказано і систему, і ідентифікуючі дані представника у цій системі. Як у випадку із клопотанням сторони скаржника, так і у випадку заявлення клопотання сторони стягувача про проведення відеоконференції, суд виходив із дат реєстрації клопотань сторін у суді, а саме 10.06.2022 року на 15.06.2022 року (5 днів), та 19.07.2022 року на 22.07.2022 року (3 дні). Тож навіть дата отримання судом клопотання представника стягувача 18.07.2022 року не свідчить про вчасність його подання, оскільки в такому випадку становить 4 дні до засідання.

До заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яка надійшла до суду в межах встановленого цивільним процесуальним законом терміну, представником стягувача долучено копію договору №10/06 про надання правничої (правової) допомоги від 10.06.2022 року та копію Додаткової угоди від 25.07.2022 року до Договору №10/06 про надання правничої (правової) допомоги від 10.06.2022 року, зі змісту якої вбачається, що сторони погодили розмір гонорару адвоката у наступному розмірі: консультація з питань скарження дій чи бездіяльності приватного виконавця - 1000,00 грн.; підготовка письмових пояснень до скарги на бездіяльність приватного виконавця - 1500,00 грн.; участь у судовому засіданні 15.06.2022 року - 2000,00 грн.; компенсація транспортних витрат (власний автомобіль, маршрут: Вінниця-Київ/Київ-Вінниця, відстань - 530 км.), пов`язаних з прибуттям в судове засідання 15.06.2022 року - 1650,00 грн.; підготовка клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції - 500,00 грн.; підготовка заяви про відвід судді - 500,00 грн.; участь у судовому засіданні 22.07.2022 року - 2000,00 грн.; компенсація транспортних витрат (власний автомобіль, маршрут: Вінниця-Київ/Київ-Вінниця, відстань - 530 км.), пов`язаних з прибуттям в судове засідання 22.07.2022 року - 2000,00 грн.; гонорар успіху - 2500,00 грн.

09.08.2022 року до суду надійшов поданий стягувачем оригінал квитанції про оплату судових витрат на загальну суму 13650,00 грн., який був зданий до поштового відділення для пересилання 07.08.2022 року.

Статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 3, 4 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 року у справі №607/4341/20).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд погоджується із посиланнями сторони скаржника на те, що квитанція про здійснення фактичної оплати витрат на правничу допомогу в сумі 13650,00 грн. була подана до суду з порушенням 5-денного терміну для подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, що унеможливлює прийняття судом до уваги такого доказу.

Поряд із цим, зі змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається на підставі поданих доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Отже, вказаною нормою встановлено порядок визначення розміру витрат на правничу допомогу, зокрема ураховуючи і ті, що підлягають сплаті, а не лише щодо фактично оплачених послуг.

Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.(постанова Верховного Суду від 31.03.2020 року у справі №726/549/19).

Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Навіть у справах незначної складності особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правовою допомогою, а у подальшому просити про відшкодування понесених витрат.

Разом з тим, вона не може розраховувати, що сума витрачених коштів буде їй відшкодована судом у повному обсязі без урахування обставин, що стосуються співмірності, пов`язаності витрат з розглядом справи, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Поряд із цим, вимоги сторони стягувача про компенсацію транспортних витрат пов`язаних із прибуттям адвоката в судове засідання призначене на 15.06.2022 року в сумі 1650,00 грн. та на 22.07.2022 року в сумі 2000,00 грн. жодними доказами в розумінні положень ст. 76 ЦПК України не підтверджено, а тому відсутні підстави для покладення таких витрат на сторону скаржника, якій відмовлено у задоволенні скарги.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У даному випадку суд не вбачає підстав для стягнення зі скаржника на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, які обумовлені підготовкою клопотання представника стягувача про участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції (500,00 грн.) та підготовкою заяви про відвід судді (500,00 грн.), ураховуючи, що у задоволенні таких клопотань сторони стягувача було відмовлено, тому покладення на скаржника витрат стягувача, які у результаті не принесли останньому позитивного результату є несправедливим, а підготовку заяви про відвід судді не можна вважати і необхідною.

Крім того, у даному випадку суд відмовляє у задоволенні зазначених витрат виходячи з положень ч. 4 ст. 141 ЦПК України, адже сума витрат заявлених у попередньому (орієнтовному) розрахунку становила 6150,00 грн., а у заяві про розподіл судових витрат відповідна сума становить 13650,00 грн., що істотно перевищує суму витрат заявлених у попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Стосовно вимог про стягнення зі скаржника гонорару успіху в сумі 2500,00 грн., суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні таких вимог, враховуючи, що гонорар успіху не був зазначений у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, ураховуючи в цій частині також положення ч. 4 ст. 141 ЦПК України, і з огляду на те, що гонорар успіху не був передбачений договором про надання правничої (правової) допомоги №10/06 від 22.10.2022 року.

Ураховуючи принцип співмірності визначений ч. 4 ст. 137 ЦПК України про те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення наступних витрат стягувача на правничу допомогу: за консультацію з питань оскарження дій чи бездіяльності приватного виконавця з 1000,00 грн. до 800,00 грн.; за підготовку письмових пояснень на скаргу з 1500,00 грн. до 1000,00 грн. та за участь в судовому засіданні 15.06.2022 року з 2000,00 грн. до 1000,00 грн.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням клопотання сторони скаржника щодо неспівмірності витрат, з огляду на незначну складність розглянутої справи, об`єму та змісту підготовлених представником стягувача письмових пояснень на скаргу, а також ураховуючи, що 15.06.2022 року судовий розгляд справи по суті не відбувся і в цьому судовому засіданні було лише вирішене питання про оголошення перерви в зв`язку з відсутністю належного повідомлення суб`єкта оскарження про час та місце розгляду справи.

Поряд із цим, витрати стягувача на участь його представника в судовому засіданні 22.07.2022 року в сумі 2000,00 грн. є обґрунтованими, адже у цьому засіданні відбувся повний розгляд справи і представник прийняв в ньому безпосередню участь, а посилання сторони скаржника на дані розцінок іншого адвоката у м. Вінниця у цьому питанні не можуть бути застосовані, адже адвокатом надавались послуги у іншій місцевості ніж її робоче місце, що безумовно збільшує витрати клієнта, оскільки передбачає необхідність більшого часу на явку в судове засідання та повернення додому.

Таким чином, загалом стягненню зі скаржника на користь стягувача підлягають понесені останнім судові витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 4800,00 грн., з яких: 800,00 грн. - консультація; 1000,00 грн. - підготовка письмових пояснень на скаргу; 1000,00 грн. - участь в судовому засіданні 15.06.2022 року та 2000,00 грн. - участь в судовому засіданні 22.07.2022 року.

На підставі викладеного, керуючись 76-81, 89, 133, 137, 141, 259-261, 353-355, 452 ЦПК України, ст. 59 Конституції України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника стягувача про розподіл судових витрат у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, стягувач: ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складний 15.08.2022 року.

Суддя -