Справа №751/724/22
Провадження №2-о/751/39/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретар судового засідання Шевченко А.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новозаводський відділ у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно безвиїзно проживав на території України від дня народження і станом на 24 серпня 1991 року і станом на 13 листопада 1991 року і по тепер.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він народився в с. Редьківка Ріпкинського району Чернігівської області ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом зі своїми батьками - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 після його народження жили у АДРЕСА_1 . З 01.09.1989 по 12.03.1996 навчався у Чернігівській середній школі № 21. У 1997 та 1998 роках був засуджений за крадіжки і відбував покарання в Прилуцькій колонії для неповнолітніх з 08.04.1998 по 29.08.2000. Під час відбування покарання навчався в Професійно-технічному училищі № 1 м. Прилуки Чернігівської області з 13.04.1999 по 28.12.1999. Коли йому виповнилось 16 років у 1997 році і він набув право на отримання паспорту, то відбував покарання і не звертався до паспортної служби для отримання паспорту громадянина України. Після відбування покарання теж проживає без паспорта. У зв`язку з цим заявник звернувся до Новозаводського відділу у місті Чернігові УДМС України в Чернігівській області із заявою про отримання паспорта громадянина України вперше, проте 06.10.2021 йому було відмовлено, оскільки не виявилось можливим підтвердити його належність до громадянства України, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною заявою.

Заявник у судовому засіданні 02.08.2022 заяву підтримав та просив суд її задовольнити. У наступне судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи - Новозаводського відділу у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області у судовому засіданні при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Звернула увагу суду на те, що відповідно до п. 10 Порядку заявнику необхідно надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

« ОСОБА_6 » народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Редьківка Ріпкинського району Чернігівської області, його батьками записані: « ОСОБА_7 та ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19.10.1981. Прізвище, ім`я та по батькові вказані згідно з документом мовою оригіналу (а.с. 5).

Згідно довідки директора Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 21 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 24.01.2022 № 01-26/05, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно навчався в Чернігівській загальноосвітній школі № 21 Чернігівської міської ради Чернігівської області з 01.09.1989 по 12.02.1996 (наказ № 57-у від 12.03.1996) (а.с. 9).

Згідно довідки Прилуцької ВК від 29.08.2000 вбачається, що ОСОБА_1 був засуджений 02.07.1997 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 142 ч. 2, 44, 81 ч. 3, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; а також 18.08.1998 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 81 ч. 3, 89 ч. 1, 42, 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 10)

Згідно Атестату № 5049, ОСОБА_1 з 13.04.1999 по 28.12.1999 навчався у професійно-технічному училищі № 1 м. Прилуки (а.с. 11)

Відповідно до листа начальника Новозаводського відділу у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Галагану О.М. було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України з підстав неможливості підтвердити належність його до громадянства України, і рекомендовано звернутись до суду (а.с. 16)

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показала, що заявник ОСОБА_1 є її рідним братом, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Редьківка Ріпкинського району Чернігівської області, станом як на 24 серпня 1991 року, так і на 13 листопада 1991 року проживав разом з нею та батьками в АДРЕСА_1 , місце проживання не змінював та за межі України не виїжджав, паспорт громадянина України брат не отримував, оскільки у неповнолітньому віці за вчинення крадіжки відбував покарання у виправній колонії в м. Прилуки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття. Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Згідно з пунктом 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Отже, аналізуючи наведені норми та оцінюючи сукупність наведених доказів, суд доходить висновку про доведеність факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року .

Оскільки, даний факт інакше, як у судовому порядку встановити неможливо, тому вимоги заявника підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 95, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новозаводський відділ у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Редьківка Ріпкинського району Чернігівської області, в неповнолітньому віці постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 12.08.2022

Головуючий - суддя І. В. Яременко