532/2768/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Макарчука С.М., з участю секретаря судового засідання Демидюк О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи цивільну справу № 532/2768/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяна Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому прохає визнати виконавчий напис, вчинений 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 75431, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 014/0978/82/0180836 від 10.06.2016 на загальну суму боргу 25 044, 82 грн; судові витрати стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. на підставі виконавчого напису № 75431 від 12.06.2021 було відкрито виконавче провадження № 67196191, про яке позивач дізнався із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в загальному розмірі 25 044,82 грн.

На думку позивача вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню як такий, що вчинений на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, з порушенням чинного законодавства.

Зокрема, позивач не отримував повідомлення про відступлення прав вимоги та не був повідомлений жодним чином про заміну кредитора, чим відповідач порушив права позивача на врегулювання питання в досудовому порядку.

Також вважає, що оскаржений виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус не перевірив безспірності стягнення грошових коштів, а саме, не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що дає підстави вважати, що заборгованість не є безспірною. При цьому позивач посилається на обов`язковість подання оригіналу нотаріально посвідченої угоди, документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а також вказує на недотримання процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом через обов`язковість подання засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (у разі його наявності) з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яку позивач не отримував.

15.02.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подано відзив на позовну заяву в якому вони заперечили проти задоволення позовних вимог та зазначили, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Тому вважає, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своєї позиції. Враховуючи зазначене, в задоволенні позову прохав відмовити.

Ухвалою суду від 29.12.2021 позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження.

27.01.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку зі знеструмленням приміщення Кобеляцького районного суду Полтавської області.

Ухвалою суду від 10.03.2022 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення третьої особи приватного нотаріуса Грисюк О.В. про дату, час і місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 05.04.2022 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 19.05.2022 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача та третіх осіб.

Ухвалою суду від 15.06.2022 відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення третьої особи приватного нотаріуса Грисюк О.В. про дату, час і місце розгляду справи.

У судове засідання 19.07.2022 учасники справи не з`явилися.

Представником позивача за вх. № 4243 подана заява про розгялд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити.

Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» належним чином повідомлене про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання не повідомляли, однак було подано відзив на позовну заяву, в якій прохали відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомила, із будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталася.

Третя особа приватний виконавць Лукмасло Т.Ю. будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Перевіривши доводи позовної заяви та відзиву, дослідивши наявні матеріали у їх сукупності, суд робить такі висновки.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України, серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Дніпропетровськ, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 (а.с. 5,6).

10 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір № 014/0978/82/0180836 про надання останньому кредиту без конкретної споживчої мети на суму 25 044,82 грн на умовах строковості, зворотності, платності та із покладенням на позичальника обов`язку повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 9-11), який не був посвідчений нотаріально.

10 червня 2016 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 75431 (а.с. 12), про звернення стягнення з ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Дніпрпетровськ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце роботи невідоме, який є Боржником за Кредитним договором 014/0978/82/0180836 від 10 червня 2016 року, укладеним з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ідентифікаційний код юридичної особи 14305909, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 114/2-19-F від 20 вересня 2019, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, місцезнаходження: 53, 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, реквізити: IBAN НОМЕР_3 в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209, заборгованості у розмірі 25 044, 82 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12634,81 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 2320,36 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн, строкова заборгованість за комісією 3182,91 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредиту 3936,17 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями 2320,57 грн. Водночас, за вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати із Стягувача в розмірі 650,00 грн, які визнано такими, що підлягають стягненню з Боржника на користь Стягнувавча.

Постановою ВП № 67196191 від 21.10.2021 (а.с. 7) приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. за заявою Стягувача відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 75431, виданого 12.06.2021.

Постановою приватного виконавця Лукмасло Т.Ю. від 28.10.2021 ВП № 67196191 (а.с. 14) звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 .

Таким чином, із зазначеного слід зробити висновок, що приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/0978/82/0180836 від 10.06.2016, який не був посвідчений нотаріально.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

З врахуванням наведено вище, відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що серед документів наданих нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, виконавчий напис є таким, що виданий з порушенням зазначених норм.

Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21).

Тож за таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису, зокрема щодо подання стягувачем документів відповідно до Переліку, а саме: відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Крім того позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц. У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року в справі № 357/12818/17.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення з відміткою на такому письмовому повідомленні про його отримання не містять, а тому слід зробити висновок, що позивачка була позбавлена можливості надати свої заперечення щодо наявності заборгованості чи оспорити вимоги відповідача.

Зазначені вище обставини у сукупності свідчать про обґрунтованість вимог позивача, які підлягають задоволенню.

Водночас суд зауважує, що рішення і правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховного Суду України та Верховного Суду, на які посилається відповідач у своєму відзиві, стосуються виконавчих написів, вчинених до набрання чинності постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а тому не є релевантними до обставин у цій справі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн та 454,00 грн, а всього 1362,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також позивачем подано розрахунок витрат на правничу допомогу на суму 3000 гривень, а відповідачем заяву про зменшення витрат на правову допомогу, в якій відповідач прохає відмовити у стягненні означених витрат посилаючись на неподання належних та допустимих документів, які б підтверджували перерахунок вказаних коштів адвокату та недоведеність позивачем відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат.

У справі №821/1594/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи, у яких конкретизовано справу, в якій таку допомогу надано.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина перша статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності (підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Верховний Суд у справі № 826/8107/16 наголосив, що з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.

Верховний Суд у справі № 910/13071/19 наголосив, що «виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 ГПК України, розмір судових витрат, що сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги».

Суд, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеній сумі, адже має бути доведеною, документально обґрунтованою та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат (Верховний Суд у справі № 201/14495/16-ц).

Матеріали справи не містять надання доказів публічної звітності та/або ведення Книги обліку доходів та витрат та/або витягу з цієї книги обліку щодо фіксації отриманих доходів від позивача у сумі 3568,50 грн.

Верховний Суд у справі № 810/2823/17 (ЄДРСР 73874364) зауважив, що надані Суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу: вбачається доцільним доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.

Відповідно до пунктів 19, 20 розділу І Закону України від 14.07.2020 № 786-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців», пункту 44.1 статті 44 глави 1 розділу II Податкового кодексу України та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375 наказом МФУ від 13.05.2021 № 261, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.06.2021 за № 865/36487 затверджено типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність; Порядок ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Пунктом 2 наказу МФУ від 13.05.2021 № 261 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести облік доходів і витрат (у разі ведення обліку доходів і витрат в електронній формі засобами електронного кабінету самозайнята особа зобов`язана отримати кваліфікований сертифікат відкритого ключа). Матеріали справи не містять доказів відображення суми доходу, отриманого від здійснення незалежної професійної діяльності, зокрема, коштів, що надійшли на поточний рахунок, у касу платника податків та/або отримано готівкою (записи ведуться в хронологічному порядку) та /або доведення позивачем (представником позивача - адвокатом) доказами відображення в обліку доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України врегульовано, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Суд вважає, з урахуванням нескладності справи, заявлені витрати на правничу допомогу необґрунтованими та доходить висновку про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням незначної складності та шаблонності справи, неучасті представника у судових засіданнях, зменшивши її до суми 1000 грн.

Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову за ухвалою суду від 29.12.2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 75431 від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 014/0978/82/0180836 від 10.06.2021 на загальну суму боргу 25 044 (двадцять п`ять тисяч сорок чотири) гривень 82 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5 Б, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2021 року, у виді зупинення стягнення грошових коштів за виконавчим провадженням № 67196191, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. на підставі виконавчого напису № 75431 від 12.06.2021, винесеного приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. до вирішення по суті позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вважати такими, що продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду складено 19 липня 2022 року.

Суддя