КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 201/7727/20 Головуючий у суді першої інстанції: Ольшевська І.О.
Номер провадження: 22-ц/824/6026/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про захист прав споживача страхових послуг, -

В С Т А Н О В И В::

В Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО», відповідач) про захист прав споживача страхових послуг, мотивуючи свої вимоги наступним.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у зв`язку із туристичною подорожжю до Іспанії його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала з ПрАТ «СК «ВУСО» договір страхування медичних витрат № 4143902 від 28 вересня 2017 року, з терміном дії 50 днів.

Відповідно до умов договору страхування, ОСОБА_3 21 вересня 2017 року сплатила авансовий платіж в сумі 80.00 грн.

Знаходячись у місті Марбелья (Іспанія), ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , стало зле і після надання їй лікарями невідкладної медичної допомоги, вона в той же день померла.

Батько позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13-00 год. повідомив відповідача про смерть своєї дружини - ОСОБА_3 за телефоном «гаряча лінія» ПрАТ «СК «ВУСО».

У зв`язку із репатріацією померлої до України, ОСОБА_4 сплатив необхідні платежі, а саме: надання медичних послуг лікарні - 295 євро; міжнародне перевезення повне - 980,90 евро; біорозкладний саван - 63,88 євро; допоміжний персонал - 155 євро; формальності та процедури - 120 євро; похоронний автомобіль - 135 євро; медичну довідку про смерть - 3,63 євро; бальзамування - 400 євро; санітарний дозвіл Ради Андалусії 45,63 євро; переклад 26 євро; авіапереліт - 1 675 євро, тобто, разом із оподаткуванням - 4 295 євро.

В подальшому, 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_4 ,подав до ПрАТ СК «ВУСО» заяву, реєстраційний № 3892, про здійснення страхової виплати в сумі 4 250 євро на рахунок заявника, відкритий у АТ «КБ «Приватбанк».

Листом вих. № 1885 від 30 жовтня 2017 року відповідач відмовив ОСОБА_4 у здійсненні страхової виплати в сумі 4 295 євро. Своє рішення відповідач обґрунтував тим, що договір страхування подорожуючих № 4143902 від 21 вересня 2017 року, укладений між відповідачем та ОСОБА_3 , не діє у країні постійного проживання та при наявності виду на проживання в застрахованої особи. При цьому відповідач послався на доданий ОСОБА_4 до заяви про здійснення страхової виплати від 25 жовтня 2017 року документ Permiso of Residencia, в якому нібито вказано, що ОСОБА_3 мала вид на проживання в Іспанії з дозволом на роботу.

Але, 22 листопада 2017 року відповідач сплатив на банківський картковий рахунок ОСОБА_4 28 227,35 грн., що за офіційним курсом НБУ па дату платежу складало 909,29 євро. При цьому, в обґрунтування переказу вказаних коштів, відповідач зазначив, що ця сума є страховим відшкодуванням згідно з договором № 4143902 від 28 вересня 2017 року.

Також, 27 листопада 2017 року відповідач сплатив на банківський картковий рахунок ОСОБА_4 - 9 252,30 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату платежу складало 284,54 євро. В обґрунтування переказу вказаних коштів відповідач зазначив, що ця сума є страховим відшкодуванням згідно з договором № 4143902 від 28 вересня 2017 року.

Таким чином, відповідач сплатив 1 293,83 євро страхового відшкодування, а невідшкодованою сумою страхового відшкодування залишилося 3 001,17 євро або 97 433,89 грн. за офіційним курсом НБУ, станом на 11 серпня 2020 року.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 листопада 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Мельник О.І., позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці за законом відмовилися від права спадкування.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СК«ВУСО» на його користь 97 433,89 грн. страхового відшкодування і 3 000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року справу направлено за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції помилково вирішив, що з відповідача підлягають стягненню лише витрати на репатріацію, оскільки відповідно до Таблиці № 1 Розділ «Страхування медичних та інших витрат» Публічного договору-оферти, «Репатріація» це лише одна із складових медичних витрат. До медичних витрат у Таблиці № 1 також віднесені ритуальні послуги, медичні перевезення. Саме ці медичні витрати й перераховані в Інвойсі № 170398 від 11 жовтня 2017 року, і які. складають суму 4 000 євро.

При цьому, у вказаній Таблиці № 1 Публічного договору-оферти франшиза не передбачена до виплат страхового відшкодування за репатріацію, ритуальні послуги і медичні перевезення.

Отже, на думку апелянта, суд першої інстанції мав керуватися положеннями Публічного договору-оферти щодо добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордон СК «ВУСО», а не невідомою для нього частиною 2 договору туристичного страхування, на положення якої послався суд в рішенні.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» - адвокат Сокол Д.В., надіслала до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому проти доводів апеляційної скарги заперечила, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначила, що ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі страхового ліміту, що передбачений договором туристичного страхування від 21 вересня 2017 року № 4143902. Просила, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року без змін, так як вважає його законним та обґрунтованим.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення страхового відшкодування у розмірі 97 433,89 грн.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та її спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 31 травня 2002 року, виданим Відділом реєстрації громадського стану Жовтневого районного управління юстиції у міста Дніпропетровськ (а.с. 9), та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом ДМНО Мельник О.І. 26 листопада 2018 року (а.с. 10).

Між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «ВУСО», 21 вересня 2017 року було укладено договір туристичного страхування № 4143902.

Відповідно до свідоцтва про смерть № 1163970/17 від 13 жовтня 2017 року, виданого Відділом РАЦС Мерабелья, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місто смерті Марабелья , Малага, Іспанія.

Відповідно до спрощеного рахунку за надання медичних послуг від 10 жовтня 2017 року, реєстраційний № 17018006 сума до сплати за надані медичні послуги складає 295 євро.

Як вбачається з Інвойсу № 170398 від 11 жовтня 2017 року, виданого на надання послуг ОСОБА_2 , яка померла у м. Марбелья, у жовтні 2017 року сума на витрати, пов`язаних із повним міжнародним перевезенням, біорозкладний саван, допоміжний персонал, формальності та процедури, похоронний автомобіль, медична довідка про смерть, бальзамування, санітарний дозвіл Ради Андалусії, переклад, авіапереліт складає 4 000 євро.

ОСОБА_4 , який є чоловіком ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, Серія НОМЕР_2 від 30 червня 1990 року, звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою від 25 жовтня 2017 року про здійснення страхової виплати у розмірі 4 295 євро за подією відповідно до договору страхування.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами у справі, що обставини, за яких померла ОСОБА_3 , визнано страховим випадком, а тому відповідачем, після помилкової відмови у здійсненні страхового відшкодування було виплачено страхове відшкодування в розмірі 1 198,73 євро, зокрема: 22 листопада 2017 року виплачено суму в розмірі 28 227,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26583 та еквівалентно на дату платежу 909,28 євро за офіційним курсом НБУ; 27 листопад 2017 року було сплачено страхове відшкодування в сумі 9 252,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26583 та еквівалентно на дату платежу 289,45 євро за офіційним курсом НБУ.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (Страхувальникові) або іншій особі, визначену у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі, (абз.2 ст.8 Закону)

Відповідно до ст. 9 Закону, страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхова сума (так званий «ліміт відповідальності») - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, (ст. 9 Закону)

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, (ст. 9 Закону)

Загальна страхова сума за договором страхування в цілому на одну особу складає 30 000 євро. Окрім цього, умовами договору встановлено безумовну франшизу в розмірі 100 євро.

Під час укладення договору страхування № 4143902 від 21 вересня 2017 року ОСОБА_7 було отримано Частину 2 договору, яка є невід`ємною частиною договору туристичного страхування, в якій викладено основні умови договору страхування, в тому числі, наявний розділ, яким передбачено склад та розмір витрат, які відшкодовує страховик (а.с. 12 зворот).

У 1.2. договору страхування визначено, що страховим випадком за цим договором є факт отримання страхувальником (застрахованою особою) медичної або іншої допомоги (послуги), передбаченої договором страхування, під час її перебування за кордоном, внаслідок раптового захворювання застрахованою особою, нещасного випадку із застрахованою особою та інших непередбачуваних подій, передбачених умовами договору страхування.

Пунктом 2. договору страхування передбачено склад та розмір витрат, які відшкодовує страховик. Зокрема, за умовами договору страхування, страховик відшкодовує витрати на оплату наступних послуг, наданих ЗО.

Відповідно до п.п. 2.1.1. договору, лікування в умовах стаціонару - надання медичних послуг в умовах стаціонару, а саме медикаментозне лікування (вартість медикаментів, перев`язочних засобів і т.ін.); діагностичні дослідження. Лікувальні процедури, оперативні втручання; консультації спеціалістів; перебування в стаціонарному медичному закладі; харчування під час лікування в стаціонарному медичному закладі; невідкладна пологова допомога (для жінок з терміном вагітності до 7 місяців); швидка медична допомога - в межах страхової суми за договором.

Керуючись даною умовою договору страхування - ПрАТ «СК «ВУСО» було покрито документально підтверджені витрати в межах загальної страхової суми за договором страхування (30 000 євро) за надану невідкладну швидку медичну допомогу застрахованій особі клінікою Helicopteros Sanitarios S.A. у розмірі 295 євро.

Згідно із п.п. 2.1.3. договору, репатріація - ліміт відповідальності страховика 1 000 євро.

На підставі вказаної умови договору страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено документально підтверджені витрати за репатріацію тіла ОСОБА_3 в межах встановленої по окремому страховому випадку ліміту відповідальності (страхової суми) за Договором страхування в розмірі 1 000 євро.

Підписанням договору туристичного страхування від 21 вересня 2017 року № 4143902, страхувальник підтвердив те, що з його умовами та Правилами № 21-01 «Добровільного страхування медичних витрат» ознайомлений та згодний (п.п.11.3. договору страхування).

У відповідності до вимог чинного законодавства, ПрАТ «СК «ВУСО» було прийнято Правила добровільного страхування медичних витрат, затверджених Головою правління ПрАТ «СК «ВУСО» від 17 лютого 2011 року та зареєстрованих в Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України за № 211181 від 03 березня 2011 року.

Вищевказані Правила «Добровільного страхування медичних витрат» відображені на офіційному сайті ПрАТ «СК «ВУСО» та знаходяться у відкритому доступі.

Відповідно до п. 5.8. Правил, договором страхування може встановлюватись ліміт відповідальності - максимальна сума страхового відшкодування у межах страхової суми, що може бути виплачена при настанні страхового випадку. Ліміт відповідальності може встановлюватись по одному страховому випадку, кількості страхових випадків або за іншим критерієм.

У договорі страхування може бути передбачена франшиза (умовна або безумовна) - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Під безумовною франшизою розуміється частина збитків, яка в будь-якому разі не відшкодовується страховиком (п. 5.9 Правил).

Згідно п. 12.7 Правил при настанні страхового випадку розмір страхового відшкодування в будь-якому разі не може перевищувати розміру відповідальності страховика, розрахованого відповідно до п.п. 5.6, 5.7 цих Правил, або ліміту відповідальності (п. 5.8 цих Правил), якщо він встановлений умовами договору страхування, з вирахуванням франшизи (якщо вона передбачена в договорі).

Вказані положення кореспондуються з додатковими умовами страхування медичних та інших витрат під час подорожування за кордон (додаток № 2 до Правил).

Враховуючи той факт, що умовами договору страхування (за обраною ОСОБА_3 програмою, з визначеним страховим платежем 80 грн.) встановлений ліміт відповідальності страховика за понесені витрати на репатріацію, сума страхового відшкодування в цій частині обмежена та не може перевищувати ліміту 1 000 євро за вирахуванням франшизи.

При цьому, понесені витрати за надану швидку медичну допомогу були відшкодовані в повному обсязі відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа мас право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування про що зазначено в ч. 1 ст. 80 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» належними та допустимими доказами доведено, що останнім було виконано в повному обсязі свої зобов`язання за вказаним страховим договором та здійснено виплату в межах ліміту відповідальності страхової компанії, а тому, позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Доводи апелянта на те, що суд першої інстанції мав керуватись положеннями Публічного договору-оферти «Щодо добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордон» СК «ВУСО», зокрема Таблиці № 1 Розділу «Страхування медичних та інших витрат» Публічного договору-оферти колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки умови Публічного договору-оферти «Щодо добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордон» СК «ВУСО» містять загальні положення щодо надання страхових послуг.

Разом з тим, укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «ВУСО», 21 вересня 2017 року договір туристичного страхування № 4143902 містить Частину 2, яка є обов`язковою та невід`ємною частиною договору туристичного страхування, в якій викладено основні умови договору страхування.

Посилання апелянта на те, що йому не було відомо про Частину 2 договору туристичного страхування № 4143902 21 вересня 2017 року є безпідставними, так як копію вказаного договору разом з Частиною 2 договору було надано безпосередньо позивачем (а.с. 12 зворот).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів враховує вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар