Справа № 211/8223/21
Провадження № 2/211/2354/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника ППП УПП в Дніпропетровській області Нацентової О.В.,

за відсутності: представника Державної казначейської служби України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування позову зазначив, що за результатами проведеної перевірки, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, постанову серії ЕАМ № 2954788 від 10.08.2020 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. інспектором роти 2 батальйону 1 полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції ДПП Пузинею Рітою Сергіївною щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано, а справу закрито. Згідно постанови серії ЕАМ № 2954788 від 10.08.2020 автомобіль ВАЗ 2115 держаний номерний знак НОМЕР_1 01.08.2020 на вул. Волгоградській порушив вимоги п. 12.4. ПДР України, а саме порушення швидкісного режиму, яке було зафіксоване не в автоматичному режимі, на прибор Trucam. З вказаною постановою позивач був не згоден, справа була розглянута інспектором Пузинею Р.С., позивачу не було надано можливості ознайомитися з відео доказами ніби то його порушення, не були допитані свідки події. Отримавши постанову, позивач звернувся до ППП в м. Кривому Розі УПП ДПП, до відділу моніторингу, зі зверненням від 17.08.2020, у якому виклав зауваження щодо розгляду справи інспектором Пузинею Р.С. та просив розглядати справу за його присутності. 25.08.2020 було проведе розгляд справи, де він пояснив обставини справи та порушення і недоліки з боку патрульної поліції. 21.08.2020 постанову від 10.08.2020 було скасовано, справу закрито. ОСОБА_1 вважає, що діями працівника патрульної поліції йому були спричинені моральні страждання, які полягли у незаконному притягненні до адміністративної відповідальності. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями інспектора роти 2 батальйону 1 ППП в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Пузині Ріти Сергіївни, суму у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою суду від 07.04.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. 16.05.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якого просив відмовити відповідачу ППП УПП в Дніпропетровській області ДПП у відзиві на позовну заяву. 25.05.2022 також надійшла відповідь на заперечення по справі, згідно якого просить відмовити у запереченні на відзив позовної заяви у повному обсязі.

Представник Державної казначейської служби України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився.

Представник Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Нацентова О.В. заявлений позов не визнала та просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 11.05.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, вважають, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки щодо обставин якими начебто позивачеві було надано моральну шкоду позивачем не доведено, зауважують, що справу про адміністративне правопорушення щодо позивача було закрито, але дії інспектора не було визнано неправомірними. 23.05.2022 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1 , представника відповідача полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Нацентову О.В., вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_1 10.08.2020 інспектором 2 роти 1 батальйону УПП в місті Кривому Розі Департаменту ПП Пузинею Р.С. було складено постанову серії ЕАМ № 2954788, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2115 державний номерний знак НОМЕР_1 , 01.08.2020 о 13:43:16 у м. Кривий Ріг на вул. Волгоградській, е/о 399, рухався зі швидкістю 75 км/год. у населеному пункті, чим порушив обмеження швидкості на 25 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості «Trucam Lti 20/20 TC000659», чим порушив вимоги п. 12.4. ПДР України (а.с. 10).

17.08.2022 позивач звернувся до командиру полку патрульної поліції в місті Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Нікіфорова О. та просив скасувати постанову серії ЕАМ № 2954788 від 10.08.2020 (а.с. 12).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 21.08.2020 скасовано постанову від 10.08.2020 серії ЕАМ № 2954788 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 2 роти 1 батальйону УПП в місті Кривому Розі Департаменту ПП Пузинею Р.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито (а.с. 15, 16).

Між сторонами виник спір щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу за рахунок коштів Державного бюджету моральної шкоди, спричиненої незаконними діями працівника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 22.06.2017 у справі №6-501цс17 та у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 638/6944/16-ц та від 06.02.2019 у справі № 199/6713/14-ц.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи інспектора 2 роти 1 батальйону ППП УПП в м. Кривому Розі Департаменту патрульної Пузині Ріти Сергіївни під час зупинення, розгляду справи та складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки постановою по справі про адміністративне правопорушення від 21.08.2020 встановлено неправомірність дій інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в місті Кривому Розі Департаменту ПП Пузині Р.С. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення від 10.08.2020 серії ЕАМ № 2954788 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн., суд вбачає наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди, яка полягла у потрясінні, емоційному напруженні через неправомірні дії працівника поліції щодо безпідставного притягнення позивача до відповідальності.

Суд погоджується з доводами представника відповідача ППП УПП в Дніпропетровській області ДПП Кушнір О.В., викладеними у відзиві на позовну заяву, щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди та вважає, що він визначений позивачем без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи, неправомірність дій відповідача - ППП УПП в Дніпропетровській області ДПП, перенесені хвилювання позивачем з приводу безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, яка була спричинена позивачу, у сумі 5 000,00 грн.

Не заслуговують на увагу доводи представника патрульної поліції Кушнір О.В., викладені у відзиві на позовну заяву, на те, що дії інспектора Куценко К.І. не було визнано неправомірними, у зв`язку з чим відсутня підстава для відшкодування моральної шкоди, оскільки вимоги ст. 1176 ЦК України, передбачають відшкодування моральної шкоди саме у випадку незаконного накладення адміністративного стягнення.

Суд, вирішуючи питання про стягнення грошових коштів з Державного бюджету України враховує, що належним відповідачем у цих правовідносинах є Державна казначейська служба України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

У пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, 247, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Державну казначейську службу України, , за рахунок коштів Державного бюджету України здійснити списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями інспектора роти 2 батальйону 1 полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Пузині Ріти Сергіївни, у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко