ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8388/22Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/817/730/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Романська К.М.

учасників справи- представника заявника

ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнка В.В.

представника заінтересованої особи УСБУ

в Тернопільській області - Денисюк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/8388/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 липня 2022 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи УСБУ в Тернопільській області, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об"єднаних сил про встановлення факту, що має юридичне значення, постановлену суддею Сташків Н.М., -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту втрати кримінального провадження № 0000002 про обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Заяву обгрунтовано тим, що матеріали зазначеного кримінального провадження перебували у провадженні Волноваського районного суду Донецької області, територіальну підсудність справ якого відповідно до розпорядження голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022р. змінено на Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Згідно з відповіддю на запит адвоката від 22.05.2022р. Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська повідомив, що станом на 23.05.2022р. матеріали зазначеного кримінального провадження до суду не надходили. Вважає, що встановлення факту втрати кримінального провадження може бути вирішено в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні. Необхідність встановлення такого факту обгрунтовує наявністю наказу УСБУ в Тернопільській області №6-ос від 28.01.16 про зарахування в розпорядження начальника УСБУ в Тернопільській області Чапрака В.С. до закриття кримінального провадження чи постановления вироку судом, а також наявністю ухвали слідчого судді Краматорського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.16 у справі №234/96/16-к, відповідно до якої ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту з правом внесення застави в сумі 275600 гривень з покладенням на ОСОБА_1 певних обмежень. Встановлення судом факту втраченого кримінального провадження дасть можливість йому звернутись до суду із клопотанням про скасування застосованого запобіжного заходу та про поновлення його на раніше зайнятій посаді з відновленням відповідних виплат по службі. Таким чином, на переконання заявника, від встановлення судом зазначеного факту залежить зміна особистих та майнових прав , а законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 липня 2022 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, про встановлення факту втрати кримінального провадження - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Авдєєнко В.В. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інcтанції для вирішення питання щодо відкриття провадження .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що закон не вимагає доведення факту втрати кримінального провадження шляхом ухвалення судового рішення, оскільки із заяви не вбачається, що зазначений факт не визнається будь-якою особою.

Зазначає, що єдиною підставою для відмови у відкритті провадження по заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, є наявність спору про право, а не ті доводи суду, які були покладені в основу прийняття спірної ухвали. Суд не обумовив, яка інша можливість засвідчення відповідного факту наявна у заявника, та яким законодавством встановлена можливість засвідчення відповідного факту та хто уповноважений законодавством посвідчувати відповідний факт та який порядок таких дій цього органу.

Вважає, що право заявника на подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, грунтується на двох засадах: відсутність визначення законом способу порядку встановлення відповідного факту не інакше, як судовим рішенням; від встановлення факту залежить виникнення, зміна чи припинення цивільних прав та обов`язків заявника.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник Управління Служби безпеки України в Тернопільській області посилається на те, що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільській області вірно встановлено, що заява, з якою ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку окремого провадження, випливає з відносин, пов`язаних з прийняттям рішень у кримінальних провадженнях відповідно до вимог Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. В оскаржуваній ухвалі від 07.07.2022 зазначено, що охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України є завданнями кримінального провадження та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження.

Зазначає, що суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Факт, який просить встановити в своїй заяві ОСОБА_3 , даним переліком не передбачений. Окрім того, відсутні дані, що ОСОБА_1 не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт втрати кримінального провадження.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник заявника ОСОБА_1 адвокат Авдєєнко В.В. підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

Представник заінтересованої особи УСБУ в Тернопільській області Денисюк Н.І. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Від представника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту втрати кримінального провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника про встановлення факту втрати кримінального провадження не можуть розглядатися судом за правилами цивільного судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом.

Такі підстави визначено у статті 186 ЦПК України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення , а саме, факту втрати кримінального провадження №0000002 про обвинучачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

ОСОБА_1 вважає, що встановлення факту втрати кримінального провадження може бути вирішено в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки законодавством не передбачено можливості відновлення втраченого кримінального провадження, у якому не було прийнято вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення ч.1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Оскільки заявником не доведено, що він не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт втрати кримінального провадження, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження на підставі п. 1 ч.1 ст.186 ЦПК України, не обумовив іншої можливості встановлення відповідного факту заявником та яким законодавством встановлена можливість засвідчення відповідного факту, з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, яка зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 серпня 2022 року.

Головуюча Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.