справа №176/552/22
провадження №2/176/387/22
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

представника відповідача Стецюри Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , мысто Жовті Води Дныпропетровська область, заборгованість попередніх власників квартири за період до 12 жовтня 2021 року в сумі 12960,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 12 жовтня 2021 року вона стала власницею майна, придбаного з прилюдних торгів (аукціону), а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 . Отримавши вказане житло у власність, вона, як добросовісний споживач комунальних послуг, звернулася до КП «ЖВК`ДОР» для укладання договору про надання комунальних послуг. Проте, під час процедури укладання договору, їй було повідомлено про наявність заборгованості за даною квартирою. Зокрема, у відповіді на її письмове звернення, відповідач зазначив, що за даною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за яким обліковується заборгованість у розмірі 13695,35 грн., яких 12960,96 грн. сума боргу попереднього власника. Також у своїй відповіді комунальне підприємство повідомило її, що підстав для списання заборгованості попередніх власників житла з її особового рахунку вони не мають та дана заборгованість залишається за нею. Вважає дії відповідача по нарахуванню їй заборгованості попередніх власників протиправними та такими, що порушують її права як споживача комунальних послуг, що змусило її звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 28 лютого 2022 року відкрито провадження по даній цивільній справі та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12 травня 2022 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення, де відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки особовий рахунок є номерним, що дозволяє його ідентифікувати відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення. Отже, особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. При зміні власника/квартиронаймача житлового приміщення відбувається переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованістю, якщо така є, на іншого квартиронаймача або власника. Особовий рахунок по квартирі, відкритий в КП «ЖВК`ДОР», є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства. Наявна на особовому рахунку заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості (виписка з особового рахунку). З позивачем було укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Укладання договору про надання послуг між КП «ЖВК`ДОР» та власником житлового приміщення не є дією, яка породжує обов`язок щодо погашення заборгованості, яка обліковується на особовому рахунку і тим паче не свідчить про прийняття новим власником житлового приміщення на себе зобов`язань зі сплати цієї заборгованості. При цьому відповідач не вимагав від позивачки сплати заборгованості, яка обліковується на особовому рахунку відкритому на житлове приміщення, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . Зазначена обставина підтверджується копіями відповідей відповідача, наданих позивачці за результатами розгляду її звернень. На думку відповідача, оскарження його дій щодо нарахування плати за використані послуги є різновидом претензії та не передбачені законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначив позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення суми заборгованості. Однак, таких вимог станом на сьогодні до нього не заявлено.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судовому засідання представник відповідача ОСОБА_2 підтримала вищезазначену позицію, викладену у письмових поясненнях та просила з цих підстав відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень відповідача, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 . Вказану квартиру вона придбала з прилюдних торгів (аукціону). Право власності підтверджено копією свідоцтва про придбання майна з аукціону та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. /а.с.5,6/

Відповідно до довідки №973/1149 від 14 лютого 2022 року, виданої КП «ЖВК`ДОР» ОСОБА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 рахується заборгованість у сумі 12960,96 грн. показання 00550 станом на 13.10.2021 року у сумі 13879,93 грн. показання 00570 станом на 04.02.2022 року. /а.с.12/

Згідно відповіді КП «ЖВК`ДОР» від 14.02.2022 року на заву позивачки щодо перерахунку заборгованості вбачається, що відповідач вимагає від позивачки сплати заборгованості у сумі 918,97 грн., яка утворилась вже після вступу останньої в право власності. При цьому відповідач просить позивачку в разі наявності інформації щодо права володіння на дане приміщення попереднім власником, надати копії відповідних документів з метою проведення претензійно-позовної роботи для стягнення боргу зі споживачів, які фактично користувалися послугами централізованого водопостачання та водовідведення до моменту вступу позивачки в право власності даною квартирою.

Отже, з даної відповіді слідує, що відповідачем не покладено на позивачку обов`язку зі сплати боргу попереднього власника.

Між тим, позивачка вважає, що вона, як новий власник, не зобов`язана повертати борги попереднього власника, а наявність заборгованості колишніх власників квартири на особовому рахунку порушує її права як споживача, оскільки саме їй виставляються рахунки із зазначенням заборгованості колишніх власників.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому позивач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги з моменту набуття права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525 ч.1 ЦК України).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно п.1 ч.1 і ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачає ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Вимоги п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача на одержання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Положення п.6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Чинним законодавством не визначено механізму списання боргів за отримані житлово-комунальні послуги.

З 12 жовтня 2021 року власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є позивачка ОСОБА_1 .

Так, згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» від 16 липня 1999 року бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку розрахунків за житлово-комунальні послуги на кожен об`єкт обліку (квартиру) підприємство відкриває один особовий рахунок.

Отже, сам факт рахування за певною квартирою суми боргу не свідчить про порушення прав, у даному випадку, позивача.

Звертаючись до суду з позовом позивачка зазначала, що наявність заборгованості колишнього власника квартири на особовому рахунку порушує її права та інтереси, яка є власником квартири, але позивачем не доведено, що на час розгляду справи у суді відповідачем порушуються її права, як споживача комунальних послуг.

Суд наголошує на тому, що особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Зобов`язання відповідача щодо виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Таким чином, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом права з відсутністю його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивачки, яке в даному випадку не порушене, а отже в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Суд не може покласти в основу рішення висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 01.09.2020р.по справі № 686/6276/19, на який посилається позивачка та де зазначено, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати, з тих підстав, що в даній справі відповідач не вимагає від позивачки, як нового власника, провести сплату заборгованості за попереднього власника.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Жовтоводський водоканал`ДОР» про зобов`язання виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивачка у цій справі була звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати по цій справі відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ст.ст 4, 5,10, 12, 13,15, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 10.08.2022 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА