РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Коханої О.О.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Хвесь В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя.

Просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з квітня 2009 року до 20.12.2011 року. Визнати квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 . Стягнути понесені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтувала наступними доводами.

З відповідачем по справі проживала з квітня 2009 року без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_2 , це малосімейний будинок в кімнаті, яка належала їй на підставі ордеру №1089 від 20.03.2009 року.

В даній кімнаті проживали вона, її малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Оскільки вказане житло вже для їхньої сім`ї було занадто мале, з метою поліпшення житлових умов було прийнято рішення про купівлю більшого житла.

07 червня 2011 року на ім`я Відповідача ОСОБА_2 , згідно Договору купівлі-продажу квартири в інтересах сім`ї, було придбано та зареєстровано однокімнатну квартиру загальною площею 22.9 кв.м. (житловою площею 11.9 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1 . Згідно п.1.3 інвентаризаційна вартість відчужуваного нерухомого майна становила 27 717,00 грн. Фактична та реальна вартість за яку було придбано дану квартиру становила 17 500 дол. США. Станом на теперішній час ринкова вартість даної квартири становить 324 000 гривень.

Вказану квартиру купували спільно за спільні кошти та в інтересах їхньої сім`ї, хоча і зареєстрована дана квартира була на ОСОБА_2 ..

Протягом п`яти місяців спільно зробили ремонт у даній квартирі та переїхали туди проживати.

В подальшому, 20 грудня 2011 року зареєстрували шлюб у Шпанівській сільській раді Рівненського району Рівненської області, актовий запис за №4.

В шлюбі перебувають і на даний час.

В останній час між ними почали виникати непорозуміння, відповідач подав до Рівненського міського суду позов про розірвання шлюбу.

Відповідач заперечує її право на частку у даній квартирі, вважаючи, що оскільки квартира зареєстрована на нього, то він є одноособовим її власником.

З квітня 2009 року, тобто більше як 11 років разом вели спільне господарство, мали повноцінні сімейні стосунки та спільний бюджет, спільно відпочивали, спільно вирішували всі побутові питання, набували майно, спільно займалися благоустроєм житла та побуту, спільно займалися вихованням її на той час малолітнього сина, спілкувалися та допомагали своїм батькам, тобто між ними були всі притаманні подружжю відносини, права та обов`язки.

Вона постійно працювала та отримувала доходи, які також використовувалися в інтересах сім`ї, оскільки мали плани та наміри в подальшому придбати більше житло, з цієї метою спільно відкладали грошові кошти, відповідно планували і сімейний бюджет.

На сьогодні між ними наявний спір з приводу визначення правового статусу квартири за адресою АДРЕСА_1 , спір полягає у тому, що Відповідач вважає, що дане майно є його особистою власністю оскільки набуте на його ім`я до реєстрації шлюбу.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу в період з квітня 2009 року до 20 грудня 2011 року (день укладення шлюбу), між ними на той час склалися відносини притаманні подружжю, а саме: ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, участі у витратах на утримання майна, тощо , що підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов у межах його доводів та просила задовольнити.

Будучи допитаною у якості свідка позивачка ОСОБА_1 суду показала, що з квітня 2009 р. відповідач прийшов жити до неї у кімнату по АДРЕСА_3 , де вона проживала спільно з малолітнім сином. Вони жили разом, все у них було спільне. Відповідач їздив на заробітки, питання придбання квартири вирішували спільно. Вона особисто заощаджувала кошти на придбання житла з 2008р. , вона дала 3 тис.доларів США на придбання квартири, які були її особистими коштами, її батьки дали 2 тис.доларів США, а також кошти давав батько відповідача. Коли відповідач був на заробітках у Туркменістані,то через друзів передавав їй кошти- 500,1000 доларів США.

Представник позивачки адвокат Кохана О.О. дала аналогічні показання, просила позов задовольнити, так як він є доведеним належним та допустимими доказами.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити у його задоволенні.

Підтримав поданий до суду відзив у якому обґрунтував своє заперечення позову наступними доводами. В період квітень 2009 р.- 20.12.2011 р. він не проживав однією сімє`ю з позивачкою у її квартирі, оскільки там були певні незручності( кімната малої площі, там проживав її син ОСОБА_4 ,2003 р.н. від першого шлюбу). У зазначений період проживав у свого батька за адресою - АДРЕСА_4 , про що можуть підтвердити свідки. На той час нього з ОСОБА_1 були хороші стосунки, тому він часто приходив до неї в гості.

Окрім того, в період жовтня 2009 року по червень 2011 року його взагалі не було в Україні, оскільки 22 жовтня 2009 року був працевлаштований в ЗАТ «Інтербудтунель» м.Києва звідки був направлений для виконання будівельних робіт в Туркменістан м.Ашгабад, що підтверджується записом в трудозій киижці та відмітками у закордонному паспорті.

Працюючи за кордоном (2007 р.- Литва, 2008 р.-Польща. 10.2009 р.-06.2011 р- Туркменістані) отримував високу зарплату за яку придбав собі квартиру.

Будь-яких коштіві при купівлі квартири позивачка йому не надавали, оскільки у неї були незначні на той час доходи (зарплата) на яку вона утримувала себе та свого неповнолітнього сина. Він неодноразово займав їй гроші на оплату комунальних послуг та на інші потреби.

02 грудня 2020 року між ним і ОСОБА_1 рішенням Рівненського міського суду розірвано шлюб. Подаючи даний позов до суду позивачка заявила, що має намір безпідставно заволодіти його квартирою, а своє особисте житло лишити для свого сина.

Представник відповідача адвокат Хвесь В.М. дав аналогічні пояснення , вважає що позов не підлягає до задоволення за недоведеністю позовних вимог.

Будучи допитаним у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 суду показав, що у 2005р. після повернення з Туркменістану йому стало відомо, що шлюб його розірваний, з 2005-2009р. він проживав у батька по АДРЕСА_5 , постійно їздив на заробітки. У кінці весни 2009р. через дружину знайомого ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_1 . Після знайомства зустрічалися, жив у батька, показав, що у кімнаті позивачки бував, навіть іноді ночував, це було через місяць після знайомства. У жовтні 2009р. поїхав на заробітки у Туркменістан, де пробув 1,6 років. Повернувся весною 2011р., через 2 місяці придбав квартиру. Після повернення продовжував зустрічатися з позивачкою, післ повернення з заробітків познайомив позивачку зі своїм батьком. Заробітки, які отримував у ОСОБА_6 за довіреністю отримував його син від першого шлюбу. У квартирі позивачки бував, але постійно там не жив. Квартиру придбав до реєстрації шлюбу за свої особисті кошти зароблені по заробітках, його батько давав йому кошти на ремонт квартири та на меблі. Ремонт робили наймані працівники. За місяць до реєстрації шлюбу позивачка з дитиною прийшла проживати у придбану квартиру. Після реєстрації шлюбу проживали разом, заощаджували зароблені кошти , заощадили десь 10 тис.доларів США з яких віддав позивачці 5 тис.доларів США решту залишив собі. До реєстрації шлюбу сприймав позивачку як жінку яка подобалася, зустрічалися, разом проводили час, ходили в гості. Сина позивачки сприймав як 5 річну дитину , відносився як до дитини, хлопчик часто проживав у своїх бабусі і дідуся.

Ухвалою суду від 24.07.2020 року відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд справи з викликом сторін.

Судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 про допит у якості свідків у судовому засіданні: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Судом було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про допит у якості свідків у судовому засіданні: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Заслухавши пояснення сторін, думку представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно ордеру №1089 від 20.03.2000р. ОСОБА_1 отримала кімнату у сімейному гуртожитку по АДРЕСА_2 , яку у подальшому приватизувала разом з сином ОСОБА_3 , відповідно до наказу УЖКГ виконкому Рівненської міської ради № 905 від 15.07.2015р. З технічного паспорту на кімнату вбачається, що її розмір становить 13,2 кв.м. Відміткою у паспорті ОСОБА_1 підтверджується, що з 05.02.2001р. вона значиться прописаною за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.02.2001р. Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області.

Свідоцтвом про народження підтверджується, що ОСОБА_1 має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1179, зареєстрований 24.06.2003р. відділом РАГС м.Рівне.

З оглянутого судом договору купівлі-продажу, посвідченого 07.06.2011р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., реєстраційний номер 1091 вбачається, що ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_16 , ОСОБА_17 квартиру АДРЕСА_6 .

З оглянутого судом витягу з державного реєстру прав вбачається, що спірна квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Так, з технічного паспорту вбачається, що загальна площа квартири 21,8 кв.м., житлова кімната становить 12,0 кв.м.

Також судом встановлено, що 20.12.2011р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який було зареєстровано Шпанівською сільською радою, актовий запис № 47. Після реєстр рації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_18 ». Як встановлено судом, на даний час шлюб між сторонами розірвано.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1982р. постійно працювала, що підтверджується записами у оглянутій судом трудовій книжці позивачки, від праці отримувала доходи, що підтверджується довідками про доходи №123 від 02.06.2020року за 2008 рік., довідкою про доходи №124 від 02.06.2020 року за 2009 рік, довідкою про доходи №125 від 02.06.2020 року за 2010 рік, довідкою №126 від 02.06.2020 року за 2011 рік, довідкою про доходи №127 від 02.06.2020 року за 2012 рік. довідкою про доходи №128 від 02.06.2020 року за 2013 рік та довідкою ПАТ «Державний ощадний банк» від 05.06.2020 року №17/050 про наявність коштів на рахнуку за перод з 13.05.2009 року по 10.12.2012 року. Доходи були отримані у національній валюті України - гривнях .

Допитані у судовому засіданні свідки позивачки суду показали наступне.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона вона знайома з відповідачем з 2008 р., бачила відповідача у кімнаті позивачки з квітня 2008р., вони приходили, уходили. У кімнаті позивачки було два ліжка , позивачка жила з сином в кімнаті. Коли бувала у кімнаті позивачки то бачила там одяг відповідача.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона з 1990р. проживає по сусідству з ОСОБА_18 по АДРЕСА_3 . Показала, що з сторони з березня 2008р. жили разом у кімнаті позивачки, ОСОБА_19 познайомила її з відповідачем, як з чоловіком з яким буде жити разом, бачила його на загальній кухні, коли він готував їсти. Їй відомо, що відповідач їздив на роботу в іншу місцевість. Також їй відомо, що вони придбали квартиру, на той час син позивачки був у 2 класі.

Свідок ОСОБА_9 , яка приходиться позивачці кумою, суду показала, що з позивачкою вона знайома з 1990 р., у 2008р. на паску у квітні місяці до неї у гості приходили сторони з тих пір часто бачилися. Відповідач з позивачкою з квітня 2008р. живуть разом , їздили до батьків ОСОБА_19 . Їй відомо, що сторони у 2011 році купили квартиру, син позивачки жив завжди з ними. Також їй відомо, що відповідач залишив свою квартиру першій дружині, та їздив на заробітки.

Допитаний у судовому засіданні син позивачки ОСОБА_3 суду показав, що з відповідачем знайомий з років 5-6, при знайомстві з відповідачем. Мама йому сказала, що його майбутній тато, та відповідач при знайомстві казав, що він може називати його татом. У м.Рівне він почав проживати з 01.09.2008р.

Від допиту інших свідків позивачка відмовилася.

З досліджених судом доказів, наданих суду відповідачем, встановлене наступне.

З оглянутої трудової книжки на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що він у період часу з 22.10.2009р. по 26.05.2011р. перебував у трудових відносинах з ЗАТ «Інтербудтонель», фактично працював у Туркменії, в Україну у даний період часу приїзджав періодично у відпустку. З наданої суду відомості з ДРФО платників податків вбачається, що у період з 2009р. ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПРАТ «ІБТ-2020», де отримував дохід у виді заробітної плати у національній валюті України гривнях.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка син відповідача ОСОБА_15 суду показав, що квартиру батько набув сам, заробив гроші до того як одружився вдруге. Після розлучення з його мамою, відповідач проживав у свого батька на АДРЕСА_5 . Коли батько був на заробітках у Туркменістані, то він, за довіреністю виданою батьком, отримував його заробітну плату, їздив для цього до м.Києва, отримані кошти віддавав батькові відповідача. Заробіток був десь до 1000 доларів США. З ОСОБА_20 познайомився коли вони жили в квартирі по АДРЕСА_7 .

Свідок ОСОБА_13 , , який приходиться товаришем відповідачу з яким вчилися та жили у с.Шпанів, суду показав, що ОСОБА_2 після розлучення з першою дружиною проживав у свого батька у АДРЕСА_5 . У 2008р. відповідач познайомив його з ОСОБА_19 , як зі своєю дівчиною. У малосімейці позивачки був один раз, та до нього сторони після одруження приїзжали один раз, а до одруження ОСОБА_21 приїзжав до нього один.

Допитаний у судовому засіданні рідний брат відповідача ОСОБА_14 суду показав, що фактично з 2005 року відповідач періодично їздив на заробітки до Туркменістану, Литви , Чехії, Польщі. У 2005р. вони разом їздили до Туркменістану. З позивачкою познайомився весною 2009р., так як вони до нього заходили. Де жила позивачка дізнався у 2011р., коли разом з братом зайшли до неї, так як вони тоді зустрічалися. На спірну квартиру відповідач заробляв самостійно, та придбав собі квартиру у 2011році. У квартирі проживали брат, позивачка та її син .

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 20 грудня 2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який на даний час розірвано.

Суд вважає, що показаннями свідків сторони позивачки підтверджується той факт, що сторони були знайомі до реєстрації шлюбу, мали певні відносини між собою, як між чоловіком та жінкою, що не заперечував і сам відповідач, проте дані показання не підтверджують факту наявність у них відносин притаманних подружжю , та сім`ї в розумінні статті 3 СК України.

Окрім того, позивачкою не доведено належними та достовірними доказами, що на придбання спірної квартири були витрачені її кошти та кошти її батьків у валюті США доларах, які ,як сама вказала позивачка, були її особистими заощадженнями. Проте, ніяких доказів щодо походження таких особистих заощаджень , та доказів домовленості між нею та відповідачем на придбання квартири як спільної, позивачка суду не надала, а судом встановлено не було. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що сам по собі факт перебування позивача з відповідачем у близьких стосунках, який не заперечував й сам відповідач, не може свідчити про те, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, а стороною позивача таких доказів не було надано, судом таких доказів встановлено не було. Проживання позивачки з сином у спірній квартирі за один місяць до реєстрації шлюбу вказує лише на факт сумісного проживання та не породжує визначених у позові позивачкою вимог що породжують наслідки визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, оскільки мали місце поза оспорюваним періодом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовна заява в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з квітня 2009р. до 20.12.2011р. не знайшли свого підтвердження в суді належними та достовірними доказами, відтак у задоволенні позову в цій частині слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження спільною сумісною власністю (стаття 63 СК України), а у разі поділу цього майна, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( частина 1 статті 70 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах і не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову про встановлення факту проживання сторонами однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то у задоволенні позову в частині визнання квартири АДРЕСА_6 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку квартири до задоволення не підлягають, оскільки дані вимоги є похідними від першочергової вимоги.

На підставі викладеного ст..ст. 3,60,61,70, 74 СК України, ст. 325 ЦК України, з урахуванням Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Постанови Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення виготовлене - 16.08.2022 року.

Суддя О.В.Панас