Справа № 464/8965/21
пр.№ 2/464/384/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

секретаря судового Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 464/8965/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя особистою приватною власністю,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визнати її особистою власністю квартиру АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення (комора) інд.906, площею 35,6, секція АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення (комора) інд.907, площею 20,7 кв.м., секція АДРЕСА_2 , комірку в підвалі інд. L, площею 5,5 кв.м., секція АДРЕСА_2 , автомобіль Mitsubishi Colt, р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 21 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 21 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справ у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, і оскільки його явка не визнана судом обов`язковою, судовий розгляд проведено у його відсутності.

Судом не проводиться фіксація судового процесу, оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 22.07.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення (комора) інд.906, площею 35,6, секція АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення (комора) інд.907, площею 20,7 кв.м., секція АДРЕСА_2 , комірку в підвалі інд. L, площею 5,5 кв.м., секція АДРЕСА_2 , автомобіль Mitsubishi Colt, р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Згідно ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як вбачається з ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу .Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 частини першої статті 57 СК України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю».

Установивши, що квартиру АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення (комора) інд.906, площею 35,6, секція АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення (комора) інд.907, площею 20,7 кв.м., секція АДРЕСА_2 , комірку в підвалі інд. L, площею 5,5 кв.м., секція АДРЕСА_2 , автомобіль Mitsubishi Colt, р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , сторони набули під час перебування у зареєстрованому шлюбі, презумпція спільного майна подружжя не спростована, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у визнанні означеного майна особистою приватною власністю позивача.

Суд відхиляє аргументи позивача про те, що спірне майно придбане за особисті кошти позивачки та кошти, отримані від її бабусі ОСОБА_3 , оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вказаного.

Не може свідчити про те, що ОСОБА_1 за особисті кошти придбала квартиру АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення (комора) інд.906, площею 35,6, секція АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення (комора) інд.907, площею 20,7 кв.м., секція АДРЕСА_2 , комірку в підвалі інд. L, площею 5,5 кв.м., секція АДРЕСА_2 , автомобіль Mitsubishi Colt, р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 і наявність в позивачки депозитних рахунків в АТ АКБ Львів, оскільки матеріалами справи не доводиться оплата за вишевказане майно з коштів ОСОБА_1 в АТ АКБ Львів.

Суд зазначає, що при придбанні квартири АДРЕСА_1 , нежитлового приміщення (комора) інд.906, площею 35,6, секція АДРЕСА_2 , нежитлового приміщення (комора) інд.907, площею 20,7 кв.м., секція АДРЕСА_2 , комірки в підвалі інд. L, площею 5,5 кв.м., секція АДРЕСА_2 , відповідач навпаки давав згоду на купивлю нерухомого майна, про що зазначав у заявах, засвідчених нотаріусом, і при жадній угоді не було зазначено, що придбане ОСОБА_1 майно є її індивідуальною власністю.

З урахуванням наведеного, суд приходить переконання, що квартира АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення (комора) інд.906, площею 35,6, секція АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення (комора) інд.907, площею 20,7 кв.м., секція АДРЕСА_2 , комірку в підвалі інд. L, площею 5,5 кв.м., секція АДРЕСА_2 , автомобіль Mitsubishi Colt, р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 не є особистою приватною власністю позивачки ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.12,13,82,141,206,258,259,263-265,273 ЦПК України, ст.ст.57,60,61,69,70,71 СК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя особистою приватною власністю, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядкуст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 .

Повне рішення суду складено та підписано 19 серпня 2022 року.

Суддя Г.О.Шашуріна