ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4629/22 Справа № 207/4481/21 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л.О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовну заяву мотивовано тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис за №177 від 21.06.2003 року. Від шлюбу з відповідачем мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано.

Вона, як мати, надає матеріальну допомогу, але на все грошей не вистачає, а сину потрібно здобувати освіту, він навчається у Повітському об`єднанні навчальних закладів в с.Лопушно та є учнем 2-го класу інформаційного технікуму, стаціонарної форми навчання, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи зазначене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, щомісяця, в розмірі 1/4 частини заробітку та до закінчення навчання 30.04.2025 року.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, на користь ОСОБА_2 , щомісячно до закінчення строку навчання 30 квітня 2025 року, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років, починаючи стягнення з 08 жовтня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 908 гривень 00 копійок.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували з 21.03.2003 року у зареєстрованому шлюбі про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис за №177.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.07.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Прізвище ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_2 у зв`язку з укладанням шлюбу з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 96.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис за №358 відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

За рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 19.06.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітної плати (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно на користь ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 є учнем 2-го класу інформаційного технікуму, стаціонарної форми навчання у Повітському об`єднанні навчальних закладів в с.Лопушно Республіки Польща.

Відповідно Відомості з Державнорго реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 17.12.2021 року №64672 за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021, ОСОБА_1 19.01.2020 року був звільнений з ТОВ «Веста Трак Батери» та по теперішній час відсутня інформація про доходи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що син сторін є повнолітнім, проте продовжує навчання, власного доходу не має, потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість фінансово допомагати сину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів не спроможності відповідача надавати сину допомогу на період навчання. Даних про те, що відповідач є непрацездатним та/або має інші аліментні зобов`язання у справі не має.

Обставини, які б свідчили про відсутність потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі з боку батька не встановлено.

Досліджені судом докази свідчать про те, що відсутні категоричні підстави щодо неможливості надання відповідачем утримання сина у визначеному судом розмірі.

Встановивши, що син відповідача ОСОБА_3 є учнем 2-го класу інформаційного технікуму, стаціонарної форми навчання у Повітському об`єднанні навчальних закладів в с.Лопушно Республіки Польща, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 є працездатною особою, без якихось вад із здоров`ям та має можливість заробляти, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: