Справа №487/8604/21
Провадження №2/487/978/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.08.2022 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Кузьменка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2021 року представник АТ "Ощадбанк" звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "Ощадбанк" кредитну заборгованість в розмірі 18165,99 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 09.03.2021 року ОСОБА_1 була підписана заява про приєднання №/230221 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), невід`ємної складовою частиною якої є заява на встановлення відновлювальної кредитної у відповідності до п. 6.3 якої ОСОБА_1 ініціював одержання кредиту на свій картковий рахунок кредиту в сумі 15000 грн. Всупереч взятим на себе зобов`язанням, ОСОБА_1 порушив в односторонньому порядку умови Кредитного договору та станом на 27.09.2021 року заборгованість складає 18165,99 грн.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

До судового засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за своєї відсутності, відкладення судового засідання не надавав.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 23.02.2021 року ОСОБА_1 шляхом подання електронної заяви з використанням Дистанційних каналів обслуговування, ініціювала одержання кредиту на умовах банківського продукту «Моя кредитка» в розмірі 15000,00 грн. по картковому рахунку № НОМЕР_1 .

09.03.2021 року безпосередньо у відділенні банку проведено ідентифікацію особи відповідно після чого останньою підписано Заяву про до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб №609720615/230221, складовою якої є заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії.

25.02.2021 року по рахунку НОМЕР_2 Банком встановлено відновлювану кредитну лінію з лімітом 15000,00 грн.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зіст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3ст. 12 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихЦПК Українивипадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.526, ст.527 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

АТ «Державний ощадний банк України» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а ОСОБА_1 в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася заборгованість.

Згідно дост. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першоюстатті 625 Цивільного кодексу Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першоїстатті 610 Цивільного кодексу Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч. 1ст. 626 ЦК Українизаконодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно дост. 6 ЦК Українисторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зіст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1ст. 1066 ЦК Україниза договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до вимогстатті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15.

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 27.09.2021 складає 18165,99 грн., яка складається:

заборгованость за основним боргом 15000 грн.;

заборгованость за користування кредитом 3051,38 грн.;

3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 82,60 грн.;

3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 26,33 грн.;

інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 7,72 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України.

Відповідно дост. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 2270 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст.6,7,10,12,13,81,141,259,263-265,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філіїМиколаївське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 18165,99 грн., з яких:

заборгованость за основним боргом 15000 грн.;

заборгованость за користування кредитом 3051,38 грн.;

3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 82,60 грн.;

3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 26,33 грн.;

інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 7,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В.Кузьменко