Справа № 357/7994/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубановська І. Д. ,

за участю секретаря судового засідання Огер О.А.,

представника позивача адвоката Цоя Д.С.,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, заяву товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни, про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно,

учасники справи:

позивач ТОВ Агрофірма «Матюші»,

представники позивача адвокати Танцюра Ю.Б., Цой Д.С., Тетеря С.І.,

відповідачі ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П.,

представник відповідачів ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод» адвокат Кузьменко Є.А.,

У С Т А Н О В И В :

свою заяву ТОВ Агрофірма «Матюші» мотивував тим, що він звернуся до суду, з позовом, у якому просив: визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод»; скасувати рішення державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П,, про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138629 від 15 березня 2018 року; стягнути із ТДВ «Шамраївський цукровий завод», ОСОБА_1 , КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав», судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із існуванням наказу Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року, яким скасована державна реєстрація договору оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», через що він не набрав чинності.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року, вищевказане рішення залишене без змін.

Згідно із постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, визнано незаконним і скасовано наказ Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року.

Зазначала, що вказана обставина є нововиявленою, про її існування суд і учасники справи не знали і не могли знати, а вона є істотною, оскільки, якби про неї було відомо під час розгляду справи по суті, суд мав ухвалити рішення про задоволення її позову до ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П.

В зв`язку із цим, просила: скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами; ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно, - задовольнити; стягнути в рівних частинах із ТДВ «Шамраївський цукровий завод», ОСОБА_1 , КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» судові витрати.

Інші учасники справи, своєї позиції відносно заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» не висловили.

Для розгляду заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» призначалися судові засідання на 22 лютого 2022 року, 13 квітня 2022 року, 02 червня 2022 року, 09 серпня 2022 року, в які ТДВ «Шамраївський цукровий завод», ОСОБА_1 , державний реєстратор Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П., не з`являлися, про час та місце розгляду неодноразово повідомлялися, за наявними у розпорядженні суду поштовими адресами.

В зв`язку із цим, суд розглядав заяву ТОВ Агрофірма «Матюші», без їх участі.

В ході розгляду, заслухавши адвоката Цоя Д.С., дослідивши матеріали цивільної справи ЄУН 357/7994/18, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Згідно із практикою Верховного Суду, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тобто необхідними умовами визначення обставин, передбачених у пункті 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

Для визначення обставин нововиявленими є необхідним, щоб ці обставини існували на час розгляду справи, але підстави для перегляду судового рішення виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), вони спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини повинні підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2022 року, у справі ЄУН № 358/460/16-ц).

Відповідно до практики Верховного Суду, нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не самe це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року, у справі ЄУН 752/4995/17).

Судом установлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із тим, що наказом Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року скасована державна реєстрація договору оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», через що він не набрав чинності, відтак права ТОВ Агрофірми «Матюші» порушені не були.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, вищевказаний наказ визнаний незаконним і скасований.

ТОВ Агрофірма «Матюші» посилалась на те, що вказаний факт є нововиявленою обставиною.

Суд погоджується з таким твердженням, оскільки наказ Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року, покладений в основу рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, він є незаконним, як це установлено постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, протягом усього часу його існування, а ТОВ Агрофірмі «Матюші», не міг бути відомим, вказаний факт, оскільки він установлений судом, після розгляду справи - 07 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Отже, за викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Вирішуючи позов ТОВ Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно, суд виходить із такого.

Згідно із ним, ТОВ Агрофірма «Матюші» просила:

1) визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод»;

2) скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П., про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138629 від 15 березня 2018 року;

3) стягнути в рівних частинах із ТДВ «Шамраївський цукровий завод», ОСОБА_1 , комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав», судові витрати.

Свої вимоги, ТОВ Агрофірма «Матюші» мотивувала тим, що відповідно до Договору оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року, у неї в оренді перебувала, належна ОСОБА_1 , земельна ділянка площею 1,0557 га з кадастровим номером :03:001:0061, яка знаходиться у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Строк оренди 10 років.

Державна реєстрація права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на неї проведена державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим О.В., згідно із рішенням від 07 квітня 2015 року за індексним номером 20570478.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ Агрофірма «Матюші» стало відомо, що орендована нею у ОСОБА_1 земельна ділянка передана в оренду іншій особі ТДВ «Шамраївський цукровий завод», про що укладений Договір оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, право оренди за якими зареєстроване відповідно до рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П., про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138629 від 15 березня 2018 року.

Вважає, що такі дії ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» суперечать ч. 1 ст. 792 ЦК України, п. «б» ч. 1 ст. 95 ЗК України, ст. 13, 24, 25, 31 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року та умовам Договору оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року, у зв`язку із чим, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року має бути визнаними недійсними.

В свою чергу, рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138629 від 15 березня 2018 року, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року та у зв`язку із порушенням ст. 10, 19, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV має бути скасоване.

З матеріалів справи судом установлено таке.

Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 684521 від 02 листопада 2012 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка, площею 1,0557 га з кадастровим номером :03:001:0061, яка знаходиться у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т. 1 а.с. 15-16).

06 серпня 2014 року ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші» уклали Договір оренди землі № б/н (т. 1 а.с. 7-9).

Відповідно до п. 1 Договору оренди землі № б/н 06 серпня 2014 року, «орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Матюшівська сільська рада та належить орендодавцю на праві власності на підставі витягу з державного акту про право власності на землю серії ЯЖ № 684521, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 02 листопада 2012 року».

Згідно із п. 2 Договору оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року, «в оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер :03:001:0061, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 1,0557 га, в тому числі рілля 1,0557 га».

Згідно із п. 5 Договору оренди землі 06 серпня 2014 року, «договір укладено на 10 /десять/ років. Після закінчення строку договору, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі…».

Відповідно до п. 6 Договору оренди землі 06 серпня 2014 року, «орендна плата нараховується та видається орендарем в розмірі 3 (три) % від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 956,92 грн…».

Згідно із п. 8 Договору оренди землі 06 серпня 2014 року, «орендна плата видається у такі строки до 31 грудня поточного року».

Відповідно до п. 16 Договору оренди землі 06 серпня 2014 року, «передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 (п`ятиденний) строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі».

Згідно з п. 37 Договору оренди землі 06 серпня 2014 року, «цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Відповідно до Акта приймання-передачі земельної ділянки, «орендодавець ОСОБА_1 з одного боку, передає, а орендар в особі директора ТОВ Федорченка А.В., з другого, приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0061, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 1,0557 га, в тому числі рілля 1,0557 га» (т. 1 а.с. 14).

07 квітня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим О.В. ухвалене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20570478 та внесено запис про інше речове право № 9318855 від 01 квітня 2015 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТОВ Агрофірма «Матюші», що виникло згідно з Договором оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року (т. 1 а.с. 17).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 126758318 від 27 червня 2018 року, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесеного державним реєстратором КП «ПРІОРИТЕТ» Бартко Т.М., індексний номер 39962548 від 02 березня 2018 року, запис про інше речове право № 9318855 від 01 квітня 2015 року, перенесений в запис про інше речове право № 25100663 від 01 квітня 2015 року.

Відповідно до відомостей на виплату грошей за вересень 2016 року, червень 2017 року, ОСОБА_1 отримав 6 000 грн (т. 1 а.с. 18-19).

02 березня 2018 року ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» уклали Договір оренди земельної ділянки № б/н (т. 1 а.с. 84).

Відповідно до п. 1 Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року, «орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Матюшівської сільської ради».

Згідно із п. 2 Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року, «в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,0557 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЖ №684521 від 02 листопада 2012 року, кадастровий номер :03:001:0061».

Згідно із п. 6 Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року, «договір укладено на 7 (сім) років…».

Відповідно до п. 37 Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року, «цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Згідно із наказом Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року, запис про інше речове право № 25100663 від 01 квітня 2015 року скасований 15 березня 2018 року (т. 1 а.с. 173).

15 березня 2018 року державним реєстратором комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. ухвалене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40138629 та внесено запис про інше речове право № 25262559 від 02 березня 2018 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТДВ «Шамраївський цукровий завод», що виникло згідно з Договором оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року (т. 1 а.с. 20-22).

Згідно із постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року.

Згідно із ч. 2 ст. 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення.

Згідно із ч. 3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, підставою для виникнення права оренди землі є відповідний договір.

Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 334 ЦК України визначає момент набуття права власності за договором.

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, системний аналіз ст. 125 ЗК України та ч. 4 ст. 334 ЦК України свідчить, що право оренди за договором оренди землі набувається з дня проведення його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно із ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що згідно із п. 5 Договору оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року, «договір укладено на 10 /десять/ років…».

Відповідно до п. 37 Договору оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року, «цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Отже, у Договорі оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року сторони погодили строк дії, який починає свій перебіг після вчинення двох послідовних дій його підписання та державної реєстрації.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація прав є обов`язковою.

Судом встановлено, що запис про право оренди земельної ділянки за ТОВ Агрофірма «Матюші», яке виникло згідно з Договором оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року, внесений державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим О.В., 01 квітня 2015 року за № 9318855 та подальшому перенесений у запис про інше речове право № 25100663 від 01 квітня 2015 року.

Суд зазначає, що 15 березня 2018 року Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України видав наказ № 729/5 від 15 березня 2018 року, яким запис про інше речове право № 25100663 від 01 квітня 2015 року скасував.

Однак, судом установлено, що згідно із постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, його визнано незаконним та скасовано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на час укладення ОСОБА_1 із ТДВ «Шамраївський цукровий завод» Договору оренди землі від 02 березня 2018 року, земельна ділянка, яка є його об`єктом, перебувала в оренді за Договором оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року, який він уклав із ТОВ Агрофірма «Матюші».

Згідно із практикою Верховного Суду, підписання відповідачем договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки, в момент, коли був чинний договір оренди цього ж об`єкта, підписаний і зареєстрований за позивачем раніше, свідчить про порушення прав останнього і необхідність їх захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, у справі ЄУН 387/515/18).

За таких обставин, суд вважає, що майнові права ТОВ Агрофірма «Матюші», а саме право оренди на земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , яка має кадастровий номер :03:001:0061, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 1,0557 га, порушені.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угоди недійсною.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, викладене свідчить, що позовні вимоги ТОВ Агрофірма «Матюші», про визнання недійсним Договору оренди землі від 02 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 із ТДВ «Шамраївський цукровий завод» є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, оскільки Договір оренди землі від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 із ТДВ «Шамраївський цукровий завод» визнається недійсним, він не породжує жодних правових наслідків, з моменту його вчинення.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ Агрофірма «Матюші» про скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П., про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138629 від 15 березня 2018 року, підлягають до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 2 ст. 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, з метою поновлення прав ТОВ Агрофірма «Матюші», суд вважає за необхідне припинити право оренди ТДВ «Шамраївський цукровий завод», яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року.

Разом з тим, відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа, в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до практики Верховного Суду, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позов обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі ЄУН 523/9076/16-ц).

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою, у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно є цивільно-правовим. А належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі ЄУН 823/2042/16).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі, а є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до цього відповідача, який є неналежним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі ЄУН 523/9076/16-ц).

Суд зазначає, що зміст і характер відносин, які стали підставою для позову ТОВ Агрофірми «Матюші» свідчить, що спір виник між ним і відповідачами ТДВ «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 , з приводу порушення права оренди ТОВ Агрофірми «Матюші» на земельну ділянку, яка має кадастровий номер :03:001:0061, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 1,0557 га.

Отже, державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. є неналежним відповідачем.

За таких обставин, в частині позовних вимог до неї суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом установлено, що згідно із платіжним дорученням № 4348 від 04 травня 2018 року (т. 1 а.с. 1), платіжним дорученням № 7104 від 14 грудня 2018 року (т. 1 а.с. 93), платіжним дорученням № 2250 від 05 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 191), платіжним дорученням № 46109 від 28 грудня 2021 року (т. 3 а.с. 124), ТОВ Агрофірма «Матюші» сплатила судовий збір на загальну суму 14 977 грн.

Судом установлено, що відповідно до Договору № 17/08-03 про надання правової допомоги від 07 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 23-27), Додаткової угоди № 19 від 14 травня 2018 року (т. 1 а.с. 28-29), платіжного доручення № 4916 від 19 червня 2018 року (т. 1 а.с. 39), детального опису робіт (наданих послуг) та здійснення витрат в процесі надання правничої допомоги від 07 листопада 2019 року (т. 2 а.с. 74-79), Додаткової угоди № 12/10-22 від 10 грудня 2018 року (т. 2 а.с. 80-81), платіжного доручення № 530 від 15 травня 2019 року (т. 2 а.с. 83), акту № 12/10-22 від 24 червня 2019 року (т. 2 а.с. 84), Додаткової угоди № 04/17-48 від 02 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 193-194), платіжного доручення № 2355 від 05 грудня 2019 року, Додаткової угоди № 21/12/15-05 від 15 грудня 2021 року (т. 3 а.с. 152), платіжного доручення № 46117 від 29 грудня 2021 року (т. 3 а.с. 154), ТОВ Агрофірма «Матюші» понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 76 517,94 грн.

Суд вважає, що вказані судові витрати, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із товариства із додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 на користь ТОВ Агрофірма «Матюші», в рівних частинах, пропорційно до задоволених вимог.

При цьому, суд не застосовує положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України, оскільки клопотань про зменшення судових витрат не надходило.

Отже, керуючись ст. 10, 259-261, 263-268, 273, 352-354, 423-429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

заяву товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, - задовольнити.

Скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Ухвалити нове рішення такого змісту.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно, - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством із додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни, про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138629 від 15 березня 2018 року та припинити право оренди товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» на земельну ділянку площею 1,0557 га з кадастровим номером :03:001:0061, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством із додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Стягнути із товариства із додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» судовий збір у сумі 7 488,50 грн., з кожного, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 38 258,97 грн., з кожного.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження рішення суду поновлюється на підставах визначених ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили у порядку визначеному ст. 273 ЦПК України.

З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Рішення суду складене, підписане та проголошене 09 серпня 2022 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська