ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1104/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/3267/21 Категорія: 305030000 Биченко І. Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

учасники справи:

позивач Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради;

розглянувши в м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 червня 2022 року, постановлене під головуванням судді Биченка І.Я., у залі № 3 Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, 28.06.2022 року о 09 год. 55 хв., у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидії,-

в с т а н о в и в :

06.10.2021 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради (далі в тексті Управління) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 27884 грн. 55 коп. надмірно виплаченої субсидії.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 23 жовтня 2018 року надіслала до Управління електронну заяву та декларацію про доходи і витрати особи, яка звернулась за призначенням житлової субсидії, а саме : для призначення субсидії з 01.10.2018 року на чотирьох осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

Особистим електронним підписом в декларації відповідачем ОСОБА_1 засвідчено факт усвідомлення, що в разі подання у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати, відповідачу може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі відповідачем ОСОБА_1 взято зобов`язання повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії.

На підставі поданих документів відповідачу ОСОБА_1 було призначено житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2018 року по квітень 2019 року.

Після закінчення терміну отримання субсидії Управлінням було самостійно здійснено розрахунок субсидії на наступний строк з травня 2019 року по квітень 2020 року.

В зв`язку з нестабільною роботою сервера Міністерства соціальної політики України протягом опалювального періоду 2018-2019 років, надіслані документи були розглянуті позивачем лише на початку травня 2019 року.

В січні 2020 року позивачем було проведено перевірку/верифікацію достовірності поданої ОСОБА_1 інформації та встановлено, що ОСОБА_1 05.10.2018 року за договором дарування набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 вартістю 189500 грн. Про вказаний факт відповідач не повідомила Управління у визначений законом строк.

06.03.2020 комісією з питань соціальних допомог при виконавчому комітеті Смілянської міської ради було прийнято рішення про припинення раніше призначеної субсидії відповідачу ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що, не повідомивши про набуття права власності ні в заяві (на момент заяви майно вже було набуте), ні окремо додатково (на протязі 30 днів), відповідачем ОСОБА_1 було порушено законодавство та отримано незаконно субсидію.

Не погоджуючись з таким припиненням позивачем було оскаржено дії Управління до суду. За результатами розгляду справ суди дійшли висновку про правомірність прийнятих рішень позивачем.

Проведеним розрахунком надлишку нарахованої субсидії Управлінням встановлено, що ОСОБА_1 безпідставно нараховані 27884,55 грн. за період з 01.10.2018 року по 31.01.2020 року.

З метою повернення надміру виплачених державних коштів на адресу отримувача субсидії надіслано повідомлення про відшкодування коштів по переплаченій субсидії, однак ОСОБА_1 добровільно кошти не повертає, що і стало підставною для звернення до суду з наведеним позовом.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 червня 2022 року у задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради оскаржило рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою даного позову є приховування даних, щодо майна, а саме : не внесення даних про набуття права власності у заяві та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії для призначення субсидії, що є поданням недостовірних даних, термін набуття якого є обставиною, яка впливає на встановлення права на отримання житлової субсидії, а не сам спосіб отримання майна (купівля, дарування, спадок).

Скаржник вважає, що судом невірно застосовано ч. 2 ст. 5 ЦК України, так як відповідач, отримавши кошти з Державного бюджету України у вигляді субсидії, фактично набула право власності на них, безпідставно, обманним шляхом, не зазначивши дані у заяві та декларації про призначення субсидії. Форма, затверджена Міністерством соціальної політики України, і яка є одним із основних документів, згідно з яким може бути призначено субсидію. Саме при подані заяви у відповідача виникає обов`язок щодо внесення правдивих даних та повідомлення про будь-які зміни, який відповідач ОСОБА_1 проігнорувала, що в подальшому, призвело до втрати права на отримання даного виду соціальної допомоги.

При цьому, скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції є маніпулятивним та некоректним, у зв`язку з тим, що суд, враховуючи соціальний статус сім`ї і відповідача, наявність на утриманні дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручання у права відповідача, дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою житлової субсидії може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря та може вплинути, як на її інтереси, так і на інтереси її малолітніх дітей, які проживають разом з нею.

В апеляційній скарзі зазначається, що вимоги позивача доведені, оскільки особистим підписом в декларації відповідач засвідчила той факт, що вона усвідомлює, що в разі подання нею не у повному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які входять до складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання), їхні доходи, майновий стан і витрати їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії, але добровільно не повернула.

Доказом необґрунтованості, та халатного відношення до обов`язків є саме заява та декларація про призначення субсидії від 23.10.2018 року, з якої виникає зобов`язання щодо внесення правдивих відомостей та обов`язок повідомляти про зміни, які є суттєвими при отриманні допомоги.

В апеляційній скарзі Начальник Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради М. Прокоф`єв просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 червня 2022 року у справі № 703/3267/21 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради в повному обсязі.

03 серпня 2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначається, що мотиви та підстави, викладені в апеляційній скарзі, щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими. Натомість рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідач зазначає, що квартира, на яку подавала документи на призначення субсидії, і та на яку набула права власності це одна і та ж квартира, а зазначення про наявність житла у власності на момент звернення не передбачено електронною декларацією.

При цьому, комісією з питань соціальних допомог виконавчого комітету Смілянської міської ради, при розгляді питання про припинення субсидії також не було встановлено недостовірності поданих відповідачем даних в заяві чи декларації про доходи та витрати ( витяг з протоколу № 8 від 06.03.2020 додано до матеріалів справи).

Приймаючи до уваги вказане не можуть бути враховані посилання скаржника на приховування даних щодо майна, а саме : не внесення даних про набуття права власності до декларації, як на підставу позову, в зв`язку з якою на думку позивача, судом не вірно застосовано законодавство ( ч. 2 ст. 5 ЦК України).

ОСОБА_1 вважає, що в рішенні суду вірно зазначено, що внесенням змін до законодавства ( на даний час, отримання майна в дар не перешкоджає отриманню субсидії) було скасовано відповідальність за не внесення даних до декларації.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28.06.2022 року у справі № 703/3267/21 без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради про стягнення надмірно виплаченої субсидії, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, прийшовши до висновку, що доводи позовної заяви, а також додані до неї докази не доводять протиправності поведінки ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вказав, що, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов до висновку, що примусове повернення наданої державою житлової субсидії може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря та може вплинути як на її інтереси, так і на інтереси її малолітніх дітей, які проживають разом з нею.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Управління із заявою про призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що вона отримувала за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно нею була подана декларація про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії.

У декларації відповідач зазначила осіб, які фактично проживають у вказаному житловому приміщенні: себе та трьох її малолітніх дітей.

Розділ V «Інформація про придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії» залишився незаповненим відповідачем ОСОБА_1 .

У заяві на призначення житлової субсидії відповідач ОСОБА_1 взяла на себе обов?язок повідомити про всі обставини, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміна у складі осіб, які зареєстровані чи фактично проживають, зміна в переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплата послуг на суму, що перевищує 50 тис. грн.), та зобов`язується протягом місяці повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, що засвідчила власним підписом, та одночасно надала згоду на отримання інформації відносно себе та членів своєї сім?ї, що необхідні для призначення житлової субсидії, та оприлюднення відомостей щодо її призначення.

В декларації відповідач ОСОБА_1 також вказала, що усвідомлює, що в разі подання нею неповних або недостовірних відомостей про осіб, які входять до складу домогосподарства, та членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання), їхні доходи, майновий стан і витрати, їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання.

У такому разі зобов`язалась повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії.

Рішеннями Управління від 22 травня 2019 року відповідачу було призначено субсидію на з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно та розраховано субсидію на жовтень 2018 року у розмірі 623,18 грн., на листопад 2018 року - 1511,85 грн., на грудень 2018 року 2591,11 грн., з січня по березень 2019 року 2761,68 грн. щомісячно, на квітень 2019 року 738,85 грн.

Рішенням Управління від 01 серпня 2019 року відповідачу було призначено житлову субсидію з травня 2019 року по квітень 2020 року та розраховано житлову субсидію на травень 2019 року у розмірі 903,91 грн., на червень 2019 року 892,32 грн., на липень 2019 року 875,10 грн., на серпень 2019 року 868,40 грн., на вересень 2019 року 864,15 грн., на жовтень 2019 року 1932,38 грн. на листопад 2019 року 2804,92 грн., на грудень 2019 року 2788,39 грн., з січня по березень 2020 року 2636,67 грн. щомісячно.

В подальшому, спеціалістами Управління після проведення перевірки правильності та достовірності поданої інформації було встановлено, що ОСОБА_1 05.10.2018 року прийняла в дар квартиру АДРЕСА_2 загальною вартістю 189500 грн.

Вказані обставини підтверджуються актом про проведення правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення житлових субсидій від 03 березня 2020 року, договором дарування квартири, посвідченим 05.10.2018 приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М., зареєстрованим у реєстрі за № 4658, та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.01.2020.

У зв`язку з цим, рішенням комісії з питань соціальних допомог при виконкомі Смілянської міської ради від 06 березня 2020 року було вирішено припинити ОСОБА_1 раніше призначену субсидію з 01.02.2020 року та вирішити питання щодо повернення переплачених коштів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням щодо припинення раніше призначеної субсидії ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року у справі № 580/1427/20, залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Управлінням було проведено перерахунок призначеної відповідачу субсидії з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2020 року та розраховано надлишок нарахованої субсидії у сумі 27884 грн. 55 коп.

Повідомленнями від 13 квітня 2020 року відповідачу було доведено до відома наведені обставини, а також обов`язок повернути виплачені кошти.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе акцентувати увагу, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї згідно ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції предметом даного спору є повернення суми житлової субсидії, виплаченої відповідачу ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 року по 31.01.2020 року у розмірі 27884,55 грн.

В якості підстави позову Управління вказує на факт набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, вартість якого перевищує граничні розміри, та неповідомлення про це, у визначеному законом порядку та строки.

Так, сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України та Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення) (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У пункті 6 Положення передбачається, що субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг. В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але які сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 7 Положення субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за жилого-комунальні послуги, у тому числі, осіб, призваних на строкову військову службу.

Субсидія для відшкодування витрат на оплату жилого-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зазначених у пункті 7 цього Положення (пункт 12 Положення).

Пунктом 13 Положення встановлено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає органу праці та соціального захисту населення заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами.

Громадянин, якому призначено субсидію, зобов?язаний протягом місяця поінформувати структурні підрозділи з питань соціального захисту населення про зміни у складі зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб шляхом подання відповідних документів (абзац шостий пункту 14 Положення).

У пункті 14 Положення передбачено вчинення порушення, яке є формальним, а саме : неповідомлення органу про зміну у складі зареєстрованих осіб, що стосується і самої особи, яка отримує субсидію, а не про зміну місця проживання особами, які зареєстровані у житловому приміщенні, що не пов`язане з обмеженням вибору місця проживання чи пересування. Порушення пов`язане з невиконанням обов`язку повідомити (про що позивач давав зобов`язання) про зміну у складі зареєстрованих осіб.

За правилами пункту 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. До таких порушень прирівнюється і неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення.

Абзацом восьмим пункту 20 Положення передбачено, що сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.

У разі, коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем, передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Згідно з пп. 4 п. 6 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, житлова субсидія не призначається (у тому числі, на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім?ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою жила (в тому числі, понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 5 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.

У відповідності до п. 16 Положення громадянин, якому призначено субсидію, зобов?язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема: зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщенні особи членів домогосподарства , які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу; зміну у складі сім`ї члена домогосподарства; зміну переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання; настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 6 цього Положення.

Згідно з п. 22 Положення за рішенням комісії надання раніше призначеної субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії; громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 16 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення.

Таким чином, чинне на момент звернення із заявою про призначення субсидії законодавство, вимагало від отримувачів субсидії повідомляти органи соціального захисту про майно, набуте протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії майно, яке придбане за понад 50 000 грн., що і було зазначено судом першої інстанції.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив той факт, що набуття права власності на підставі договору дарування у відповідності до чинної на момент редакції Порядку не було тією обставиною, яка впливала на призначення субсидії.

Так, Постановою КМУ № 420 від 14.04.2021 року були внесені зміни до підпункту 4 пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, та викладеного його в наступній редакції: «Житлова субсидія не призначається (у тому числі, на наступний період), якщо: будь-хто із складу домогосподарства або член сім?ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень: купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), цінних паперів та інших фінансових інструментів, віртуальних активів (у значені, наведеному в Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які роботи або послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі, понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування); платіж (платежі), що випливає з правочинів, за якими передбачено набуття майнових прав на нерухоме майно та/або транспортні засоби (механізми) (крім об`єктів спадщини та дарування)».

Враховуючи вище викладене, з 30.04.2021 року отримання у власність нерухомого майна за договором дарування не перешкоджає отриманню субсидії.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що в електронній формі декларації про доходи та витрати зазначено осіб, які фактично проживають у вказаному житловому приміщенні, а також про усвідомлення, що у разі подання неповних, недостовірних відомостей про осіб, які входять до складу домогосподарства та членів сім`ї зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання ( фактичного місця проживання), їхні доходи, майновий стан і витрати, може бути відмовлено у призначенні субсидії або припинено її надання, зобов`язання повернути надміру перераховану субсидію.

Так, колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що квартира на яку ОСОБА_1 подала документи на призначення субсидії, та на яку набула права власності це одна і та ж квартира, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , що підтверджується даними договору дарування від 05 жовтня 2018 року та відомостями із заяви про призначення житлової субсидії.

Частиною першою статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина друга статті 5 ЦК України передбачає, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом?якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року визначено, що щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом?якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Стягнення надміру виплачених коштів у даному випадку розглядається позивачем як цивільно-правова відповідальність відповідача за невнесення до декларації від 23.10.2018 року відомостей про набуття у власність за договором дарування квартири.

За таких обставин, суд вважає, що внесені Постановою КМУ зміни є тим самим нормативно-правовим актом, що у даному випадку скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно вказав, що механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме : через його зловживання, зокрема, подання документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону завданнями органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, є , зокрема, здійснення верифікації достовірності інформації, поданої реципієнтами під час призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат, що впливає на визначення права на отримання та розмір державних виплат.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, має такі повноваження: безкоштовно одержувати інформацію, необхідну для здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, персональні дані, інформацію з автоматизованих інформаційних систем, реєстрів, баз даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є суб?єкти надання інформації, у тому числі, інформацію з обмеженим доступом.

Як вбачається з матеріалів справи, безпосередньо із заяви про призначення житлової субсидії, яка заповнена особисто ОСОБА_1 , надана згода на отримання інформації відносно себе та членів своєї сім`ї, що необхідно для призначення субсидії.

З огляду на викладене вище, саме на позивача покладається обов?язок збирання інформації для прийняття рішення про призначення житлової субсидії на наступний період.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

В матеріалах справи відсутні об`єктивні відомості про те, що відповідач ОСОБА_1 23 жовтня 2018 року, подаючи декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, та зазначаючи осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні (квартирі), відомості про майно подала недостовірну інформацію, що є підставою відповідальності та обов`язку повернення надміру виплаченої субсидії.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного доказу того, що відповідач ОСОБА_1 на час прийняття рішення про призначення субсидії не мала права на отримання субсидії, що є підставою відповідальності та повернення надміру виплаченої субсидії. Призначення субсидії здійснювалось позивачем добровільно, недобросовісні дії відповідача відсутні, а тому відсутні підстави для стягнення надміру сплачених сум допомоги.

Наведені Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, не свідчать про неправильне застосування районним судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, вирішуючи спір в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким з`ясовані обставини справи, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи нічим не підтверджено та не наведено доказів та підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у справі.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 червня 2022 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 19.08. 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков