Справа № 355/190/21
Провадження № 2/355/148/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Спінулової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2021 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовною заявою до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа. До складу спадкового майна ввійшла 1/4 частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 08.02.1994 року виданого на квартиру АДРЕСА_2 . Іншими співвласниками зазначеної квартири були позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Баришівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

29.01.2021року Баришівською державною нотаріальною конторою було відмовлено в оформленні спадщини, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності на квартиру, органом приватизації зазначено Завод «Молнія», в печатка міститься Госпрозрахункового бюро «Альтернатива», яке не являлося органом приватизації. В зв`язку з зазначеними розбіжностями нотаріус не має змоги прийняти до вчинення нотаріальних дій дане свідоцтво.

Позивачі вважають, що через невідповідність свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 08.02.1994 року виданого на квартиру АДРЕСА_2 та на підставі ст.ст. 317, 319, 321,1218, 1265, ЦК України, виникає необхідність у визнанні права власності на відповідні частки квартири за всіма співвласниками.

На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.

Разом з позовною заявою представником позивачів до суду подано клопотання про витребування у Баришівської районної держаної нотаріальної контори копії спадкової справи №24/2021 заведеної до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу прийнято до провадження судді Коваленка К.В., задоволено клопотання представника позивачів та витребувано у Баришівської районної держаної нотаріальної контори копії спадкової справи №24/2021 заведеної до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.03.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

29.03.2021 від Баришівської районної держаної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №24/2021 заведеної до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області №856 від 12.08.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С.

Ухвалою суду від 14.12.2021 справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С., призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

18.03.2022 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивачів адвоката Куценко Н.В., про розгляд справи без участі позивачів та їх представника.

16.08.2022 від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів та його представників.

Про день та час розгляду справи позивачі належним чином повідомлені направленням СМС повідомлення.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Виклад фактичних обставин справи

08.02.1994 року ОСОБА_4 (спадкодавець), ОСОБА_1 (позивач 1), ОСОБА_2 (позивач 2) та ОСОБА_3 (позивач3) приватизовано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 64,6 кв.м., відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Таким чином, судом встановлено, що 08.02.1994 спадкодавець ОСОБА_4 та позивачі: дружина спадкодавця ОСОБА_1 (позивач 1) , син спадкодавця ОСОБА_2 (позивач 2), син спадкодавця ОСОБА_3 (позивач 3) як члени сім`ї спадкодавця, прийняли участь у приватизації державного житлового фонду спірної квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво про право власності було видане Заводом «Молнія» в якому печатка міститься Госпрозрахункове бюро «Альтернатива» (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 21.01.2020, виданий Баришівським районним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 19).

Після його смерті Баришівською районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 24 у спадковому реєстрі 67127270 (а.с. 59 - 72).

До складу спадкового майна увійшла 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом є його дружина ОСОБА_1 (позивач 1).

Постановою державного нотаріуса Баришівської районної державної нотаріальної контори від 29.01.2021 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки Госпрозрахункове бюро «Альтернатива» не являлось органом приватизації з правом видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 72).

Через невідповідність свідоцтва про право власності житло № НОМЕР_1 від 08.02.1994 року на квартиру АДРЕСА_2 , з метою належного оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_4 позивачі звернулись до суду за захистом свого права.

Щодо невідповідності свідоцтва про право власності на житло

Відповідно ч. 1 ст. 4 до Закону України «Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів.

У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення.

Станом на дату звернення до суду з даним позовом, за даних обставин власники спірної квартири не можуть вільно і на свій розсуд розпоряджатися своїм майном, а саме, зареєструвати за собою право власності.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Щодо визнання права власності на спадкове майно

До Баришівської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від спадкоємця померлого ОСОБА_4 ОСОБА_1 , а саме його дружини про прийняття спадщини.

29 січня 2021 рок Баришівською державною нотаріальною конторою відмовлено в оформленні спадщини, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на спірну квартиру, яке видане Заводом «Молнія», міститься печатка Госпрозрахункове бюро «Альтернатива», яке не являлося органом приватизації через , що дане свідоцтво не приймається до вчинення нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю у «Госпрозрахункового бюро «Альтернатива» відповідних повноважень за законом. (а.с. 72).

За змістом ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній за станом на 06.01.94 р.), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній як за станом на 06.01.94 р.), приватизація здійснюється, серед іншого, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю.

Як слідує з положень ст. 5. Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній як за станом на 06.01.94 р.), до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

За змістом ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції у наведеній тут частині, чинній за станом на 06.01.94 р.), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) і організація продажу може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків) у власність громадян відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється КМ України.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 08.02.1994 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , значиться належною на праві приватної спільної власності ОСОБА_4 та позивачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 20).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217).

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.. (ч.1 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 265, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (картка платника податків НОМЕР_3 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 право власності на 2/4 частки квартири загальною площею 64,6кв. м. розташовану по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (картка платника податків НОМЕР_4 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 право власності на 1/4 частку квартири загальною площею 64,6 кв. м. розташовану по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (картка платника податків НОМЕР_5 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 право власності на 1/4 частку квартири загальною площею 64,6 кв. м. розташовану по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Червонописький