ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м.Суми

Справа №591/6097/19

Номер провадження 22-ц/816/849/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ющенка Андрія Юрійовича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2022 року в складі судді Сидоренко А.П., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що 17 січня 2003 року вона з відповідачем уклала шлюб, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спроби примирення не принесли позитивного результату, вона втратила до відповідача почуття довіри та любові, вважала, що сім`ю зберегти неможливо, на примирення не згодна. Зазначала, що під час шлюбу був придбаний автомобіль HYNDAY ELANTRA, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на відповідача. Крім того, на ім`я відповідача за час шлюбу відкриті депозитні рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк». Вказані кошти на рахунку у банку та автомобіль є спільним майном, набутим під час шлюбу.

Посилаючись на вказані обставини та остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічного районного управління юстиції м. Суми за актовим записом № 3; поділити спільно набуте подружжям майно та виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль «HYNDAY ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 175035 грн, стягнувши з відповідача на її користь 87517 грн 50 коп грошової компенсації за 1/2 частку неподільної речі. Визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти на рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 :

1) рахунок № НОМЕР_2 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 401 на суму 50903 грн 77 коп з нарахованими відсотками в розмірі 2686 грн 50 коп,

2) рахунок № НОМЕР_3 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 801 на суму 50903 грн 77 коп з нарахованими відсотками в розмірі 2686 грн 50 коп,

3) рахунок № НОМЕР_4 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 401 на суму 50903 грн 77 коп з нарахованими відсотками в розмірі 2686 грн 50 коп,

4) рахунок № НОМЕР_5 за договором, відкритий 28 січня 2020 року за договором SAMDNWFD 201 на суму 161549 грн 54 коп з нарахованими відсотками в розмірі 8692 грн 03 коп.

В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину грошових коштів на вищевказаних рахунках в загальній сумі 165506 грн 19 коп.

27 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яку неодноразово уточнював. Свої вимоги мотивував тим, що з січня 1996 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу як чоловік та жінка, мали спільний побут і бюджет, працювали разом та мали спільний дохід від коптіння м`ясних продуктів. З 17 січня 2003 року перебуває з нею в зареєстрованому шлюбі. З жовтня 2019 року сімейні відносини між ними погіршилася, почали виникати сварки та непорозуміння з приводу спільно нажитого майна. Вказує, що під час шлюбу за спільні сімейні кошти вони придбали легковий автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA», 2010 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 , тип: легковий седан-В, який 26 жовтня 2010 року був зареєстрований за ним. Також, у період шлюбу до припинення сімейних відносин у 2019 році він відкрив в АТ КБ «Приватбанк» на договірних засадах на визначений строк зберігання депозитні рахунки, на яких розмістив грошові вклади на загальну суму 314260 грн 51 коп.

Крім того, у період шлюбу 27 лютого 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт» строковий на шість місяців», за умовами якого остання передала АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 100008 грн 80 коп для розміщення на депозитному вкладі на шість місяців з нарахуванням процентів, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. У подальшому, 15 травня 2017 року та 11 березня 2019 року ОСОБА_1 за рахунок спільно зароблених коштів перерахувала на рахунок, що був відкритий на підставі вищевказаного договору, ще додатково грошові кошти у сумі 25000 грн та, відповідно, 40000 грн.

При цьому, як вбачається із наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки про стан та рух коштів на вищевказаному депозитному рахунку, 10 вересня 2019 року ОСОБА_1 без його згоди та таємно від нього після закінчення строку дії вищевказаного договору, що переукладався кожні шість місяців, забрала із АТ КБ «ПриватБанк» грошовий вклад із нарахованими процентами на загальну суму 191957 грн 69 коп і розпорядилася ними на власний розсуд та для власних потреб.

До того ж, 28 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено також договір депозитного вкладу «Стандарт» строковий на шість місяців, згідно з яким на банківському рахунку було розміщено 150000 грн.

Водночас, 29 вересня 2019 року, 29 жовтня 2019 року і 29 листопада 2019 року, тобто після припинення між ними шлюбних відносин, дружина також розпорядилася без його згоди грошовими коштами на загальну суму 5021,88 грн (1692,16 грн + 1637,57 грн + 1692,15 грн), що обліковувалися на вказаному рахунку в якості відсотків за розміщений у банку вклад, а 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 взагалі без його згоди після закінчення дії даного договору забрала із ПАТ КБ «ПриватБанк» і грошовий вклад у сумі 150000 грн 05 коп, оскільки, на його думку, мала мету виключити ці кошти із обсягу спільного нажитого ними за час шлюбу майна.

Разом з тим, зняті з вищевказаних депозитних рахунків грошові кошти із відсотками на загальну суму 346979 грн 57 коп були витрачені ОСОБА_1 не в інтересах сім`ї, так як вони не їздили за рахунок даних коштів на лікування у санаторій «Квітка полонини» до Закарпаття, не придбавали на них такі побутові речі, як кондиціонер марки NeoclimaSkycold та телевізор марки Sumsungі не використовували їх на здійснення підприємницької діяльності, а були використані позивачем в особистих інтересах, і її аргументи щодо повної розтрати депозитних коштів на потреби сім`ї є неправдивими.

Також, за час спільного проживання вони з ОСОБА_1 накопичили за рахунок спільних трудових зусиль та спільної підприємницької діяльності грошові кошти на суму 120000 грн, які призначалися для задоволення потреб у майбутньому та вони не використовували на поточне споживання. Проте, у жовтні 2019 року після погіршення сімейних відносин ОСОБА_1 проти його волі забрала із будинку їхні грошові заощадження, сховала у невідому для нього місці та на сьогоднішній день відмовляється повернути належну йому половину вартості спільних грошових коштів у розмірі 60000 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги, що грошові заощадження у сумі 120000 грн, що були відкладені із прибутку від спільної підприємницької діяльності, та грошові кошти із відсотками на загальну суму 346979 грн 57 коп (зняті 10 вересня 2019 року 191009, 05 грн за вкладом + зняті 10 вересня 2019 року 1948, 64 грн відсотків за попереднім вкладом + зняті 02 грудня 2019 року 150000 грн за іншим вкладом + зняті у вересні, жовтні і листопаді 2019 року відсотки за загальну суму 5021,88 грн за останнім вкладом), що були розміщені на банківських рахунках у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідачки за зустрічним позовом вони накопичили за час перебування у шлюбі та набули спільними зусиллями подружжя в результаті спільної праці, але ОСОБА_1 забрала від нього усі грошові заощадження та без його згоди зняла з усіх депозитних рахунків спільно набуті грошові вклади і розпорядилася ними на власний розсуд, а доказів про те, що половину цих коштів вона передала йому або використала їх в інтересах сім`ї остання не надала, та беручи до уваги ту обставину, що на час закриття депозитних рахунків вони не вели спільного господарства та не мали спільного бюджету, тобто їхня сім`я фактично розпалася, вважав, що спільно зароблені грошові кошти є об`єктом спільної сумісної власності та підлягають поділу з виплатою йому компенсації вартості 1/2 частини спільних грошових коштів подружжя у розмірі 233489 грн 78 коп (346979,57 грн на депозитних вкладах + 120000,00 грн грошових заощаджень : 2 = 233489 грн 78 коп).

Водночас, зважаючи на те, що і ОСОБА_1 і він відкрили у період шлюбу за рахунок спільно зароблених коштів на своє ім`я депозитні рахунки у банківській установі АТ КБ «Приватбанк» і кошти, що обліковувалися на цих рахунках, належать їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, беручи до уваги рівність часток у праві власності на майно подружжя та заявлену кожним із них до іншого із подружжя вимогу про стягнення компенсації 1/2 частини набутих під час шлюбу грошових коштів на суму 165506,19 грн, просив у порядку ст. 601 ЦК України шляхом взаємозаліку зарахувати їхні зустрічні однорідні грошові вимоги на суму 165506 гривень 19 коп та стягнути з ОСОБА_1 на його користь різницю між усіма спільно набутими грошовими заощадженнями та поділеними між ними шляхом взаємозаліку грошовими коштами у сумі 67983,59 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд ухвалити рішення, яким визнати майно, а саме: автомобіль марки «HYUNDAІ ELANTRA», 2010 року випуску сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 , тип: легковий седан-В; грошові кошти з нарахованими відсотками в сумі 191957 грн 69 коп, які були зняті 10 вересня 2019 року з депозитного рахунку за № НОМЕР_7 в ПАТ КБ «ПриватБанк»; грошові кошти з нарахованими відсотками в сумі 155021 грн 88 коп, які були зняті у період з 29 вересня 2019 року по 02 грудня 2019 року з депозитного рахунку за № НОМЕР_8 в АТ КБ «ПриватБанк»; нараховані відсотки в розмірі 2686,5 грн, які були зняті у період з 08 березня 2020 року по 14 вересня 2020 року з депозитного рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк»; грошові кошти в сумі 50903 грн 79 коп, які були зняті 17 січня 2021 року з депозитного рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк»; нараховані відсотки в розмірі 2686,50 грн, які були зняті у період з 08 березня 2020 року по 14 вересня 2020 року з депозитного рахунку № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк»; грошові кошти в сумі 50903 грн 79 коп, які були зняті 17 січня 2021 року з депозитного рахунку за № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк»; нараховані відсотки в розмірі 2686,5 грн, які були зняті у період з 08 березня 2020 року по 14 вересня 2020 року з депозитного рахунку № НОМЕР_2 в AT КБ «ПриватБанк»; грошові кошти в сумі 50903 грн 79 коп, які були зняті 17 січня 2021 року з депозитного рахунку за № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк»; нараховані відсотки в сумі 8692,03 грн, які були зняті у період з 29 березня 2020 року по 01 вересня 2020 року з депозитного рахунку за № НОМЕР_5 в АТ КБ «ПриватБанк»; грошові кошти в сумі 161549 грн 47 коп, які були зняті 01 лютого 2021 року з депозитного рахунку зі № НОМЕР_5 в АТ КБ «ПриватБанк» та грошові заощадження в сумі 120000 грн - об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У порядку поділу усіх грошових коштів, що були набуті під час шлюбу сторонами зарахувати їхні, як подружжя, однорідні зустрічні вимоги на суму 165506 грн 19 коп та стягнути з ОСОБА_1 на його, ОСОБА_2 , користь різницю між усіма спільно набутими грошовими заощадженнями та поділеними між ними шляхом взаємозаліку грошовими коштами у сумі 67983,59 грн.

У порядку поділу майна подружжя виділити у приватну власність ОСОБА_1 автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA», 2010 року випуску, реєстраційний| номер НОМЕР_1 , а на його, ОСОБА_2 , користь стягнути зі ОСОБА_1 вартість 1/2 частини даного автомобіля марки «HYUNDАІ ELANTRA», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 87517 гри 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1555 грн 01 коп та понесені витрати у вигляді оплати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи - 2311 грн 28 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічного районного управління юстиції м. Суми за актовим записом № 3.

Поділено спільно набуте подружжям майно та виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль «HYNDAY ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 175035 грн, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 87517 грн 50 коп грошової компенсації за 1/2 частку неподільної речі.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти на рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 :

1) рахунок № НОМЕР_2 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 401 на суму 50903 грн 77 коп з нарахованими відсотками в розмірі 2686 грн 50 коп,

2) рахунок № НОМЕР_3 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 801 на суму 50903 грн 77 коп з нарахованими відсотками в розмірі 2686 грн 50 коп,

3) рахунок № НОМЕР_4 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 401 на суму 50903 грн 77 коп з нарахованими відсотками в розмірі 2686 грн 50 коп,

4) рахунок № НОМЕР_5 за договором, відкритий 28 січня 2020 року за договором SAMDNWFD 201 на суму 161549 грн 54 коп з нарахованими відсотками в розмірі 8692 грн 03 коп.

В порядку поділу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів на вищевказаних рахунках в загальній сумі 165506 грн 19 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3673 грн 28 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Ющенко А.Ю., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти, які знаходились на депозитних рахунках ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» та стягнути в порядку поділу спільного майна подружжя 1/2 частину грошових коштів, набутих за час шлюбу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кошти, які були розміщені на депозитному рахунку ОСОБА_1 , а також 120000 грн, що зберігалися вдома, були накопичені спільними зусиллями подружжя з прибутку від підприємницької діяльності, є спільним майном подружжя і повинні бути поділені між ним та ОСОБА_1 . Зазначені кошти ОСОБА_1 використовувала на власні потреби, без врахування інтересів сім`ї та без повідомлення іншого з подружжя. Вважає, що доказів отримання ОСОБА_1 коштів у борг у свого сина надано не було, згода на отримання коштів у борг ОСОБА_2 не надавалась, кошти, отримані у борг ОСОБА_1 були використані для власних потреб, а не в інтересах сім`ї, як вважав суд першої інстанції.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Гаврилюк Н.М. з доводами скарги не погодилась, вважає рішення законним, обгрунтованим та таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_2 - адвокат Ющенко А.Ю. не погодився із доводами, викладеними у відзиві, та підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката Ющенка А.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Н.М., яка проти скарги заперечувала, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявленого в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Зарічного районного управління юстиції м. Суми, актовий запис № 3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (т. 1, а.с. 14, 50).

Шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння, примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «HYNDAI Elantra», легковий седан-В сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано 26 жовтня 2010 року на ім`я ОСОБА_2 (т.1, а.с. 15-16, 51-52).

Відповідно до звіту приватної експертно-оціночної фірми «Апекс» вартість легкового автомобіля HYNDAI Elantra, 2010 року випуску сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 становить 175700 грн, дата оцінки 26 вересня 2019 року (т.1, а.с. 17-35, 53-69).

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 06/2020 від 21 вересня 2020 року ринкова (дійсна) вартість автомобіля «НYNDAI Elantra», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 , тип легковий седан-В в цінах на час проведення експертизи 17 вересня 2020 року без урахування ПДВ складає 175035,00 грн (т. 2, а.с. 4-48).

Під час судового розгляду сторонами не заперечувалась обставина, що спірний автомобіль придбаний під час перебування у шлюбі та за спільні кошти, а тому є спільним майном подружжя.

З виписки за договором «Стандарт» строковий на 6 місяців вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 27 лютого 2017 року відкритий депозитний рахунок за договором № SAMDNWFD001 від 27 лютого 2017 року на суму 100008,80 грн та 10 вересня 2019 року з вказаного рахунку повернуто кошти в розмірі 190009,05 грн з виплатою відсотків в розмірі 1948,64 грн (т.1, а.с. 183-185).

З виписки за договором «Стандарт» строковий на 6 місяців вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 18 серпня 2017 року відкритий депозитний рахунок за договором № SAMDNWFD301 від 18 серпня 2017 року на суму 150033,11 грн та 28 серпня 2019 року з вказаного рахунку повернуто кошти в розмірі 150033,31 грн з виплатою відсотків в розмірі 1538,67 грн (т.1, а.с. 186-188).

З виписки за договором «Стандарт» строковий на 3 місяці вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 28 серпня 2019 року відкритий депозитний рахунок за договором № SAMDNWFD701 від 28 серпня 2019 року на суму 150000,00 грн та 02 грудня 2019 року з вказаного рахунку здійснено виплату за договором доручення в сумі 150000,00 грн (т.1, а.с. 189).

Відомості про наявні депозити на ім`я ОСОБА_1 підтверджуються і довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 10 жовтня 2020 року (т. 2, а.с. 154, 155) та випискою про рух коштів (т. 2, а.с. 156-250, т. 3, а.с. 1-33).

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що станом на 22 вересня 2020 року на ім`я ОСОБА_2 відкриті такі рахунки:

1) рахунок № НОМЕР_2 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 401 на суму 50903 грн 77 коп,

2) рахунок № НОМЕР_3 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 801 на суму 50903 грн 77 коп,

3) рахунок № НОМЕР_4 , відкритий 01 липня 2019 року за договором SAMDNWFD 401 на суму 50903 грн 77 коп,

4) рахунок № НОМЕР_5 , відкритий 28 січня 2020 року за договором SAMDNWFD 201 на суму 161549 грн 54 коп (т. 2, а.с. 78).

Відомості щодо нарахування відсотків та користування коштами відображені у виписці по рахунках на ім`я ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 29-107).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, суд виходив з того, що кошти, які перебували на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , були зняті під час перебування сторін у шлюбі і використані для задоволення потреб сім`ї. Що стосуються позовних вимог ОСОБА_2 щодо поділу грошових заощаджень в сумі 120000 грн, то під час судового розгляду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження їх наявності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, законом встановлено презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане під час шлюбу.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 Сімейного Кодексу України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеним відповідними доказами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 761/32404/14-ц та від 25 березня 2020 року у справі № 161/79/18.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що спільне проживання сторін та ведення господарства припинилось на початку березня 2020 року. Кошти, які перебували на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , були зняті під час перебування сторін у шлюбі, до фактичного припинення шлюбних відносин і використані ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, зокрема, за ці кошти придбавались товари для підприємницької діяльності, кошти використовувалися для відпочинку та лікування подружжя.

При цьому належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що такі кошти використовувались не в інтересах сім`ї, а в особистих чи інших цілях, ОСОБА_2 , на якого саме покладається тягар доведення таких обставин, не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що відсутні підстави для поділу грошових заощаджень в сумі 120000 грн, оскільки ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження їх наявності.

Відповідно до ч. ч. 2-3, 8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Всупереч наведеному, ОСОБА_2 надав до апеляційного суду виписку з пенсійного рахунку, проте не довів, що не мав можливості її подати у вказаний строк з причин, що не залежали від нього, тому, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України такий доказ колегією суддів не приймається.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку ОСОБА_2 свідчить про те, що кошти, які були розміщені на депозитному рахунку ОСОБА_1 , а також 120000 грн, що зберігалися вдома повинні бути поділені між сторонами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно оцінив письмові докази, надав належну оцінку показанням свідків та обгрунтовано відмовив в задоволенні зустрічного позову на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ющенка Андрія Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук