Номер провадження 22-з/824/591/2022
Головуючий у суді першої інстанції І.В. Литвинова
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
17 серпня 2022 року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),
суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
секретар судового засідання: Сіра Ю.М.
позивач ОСОБА_1
відповідач ОСОБА_2
особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою представником ОСОБА_6 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року,
Постановою Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_6 , скасовано рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року та ухвалено у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та про внесення змін до запису про батька дитини відмовлено.
Вказана заява ОСОБА_3 обґрунтована тим, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції його представником було зроблено відповідну заяву про розподіл судових витрат та відповідні докази, підтверджуючі їх розмір, будуть надані у встановлений законом строк після ухвалення апеляційним судом судового рішення у даній справі.
Зазначав, що на виконання умов договору про надання правової допомоги №3532/01-2020 від 01 вересня 2020 року АО «Юридична фірма «Астерс» йому було надано правничу допомогу в рамках цієї цивільної справи. Відповідно до умов указаного договору, звіту про надані юридичні послуги та виставленого об`єднанням рахунку витрати на правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції склали 3808 Євро.
Згідно положень частин першої - третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники заявника - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтримали подану заяву про стягнення судових витрат у цій справі та просили суд про її задоволення, посилаючись на обставини, що викладеній у ній.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_9 у судовому засіданні проти вказаної заяви ОСОБА_3 заперечував, просив суд зменшити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з позивача, стягнувши з останнього лише судовий збір, який був сплачений за подання апеляційної скарги, пославшись на доводи, що викладені у клопотанні про зменшення судових витрат.
ОСОБА_2 та її представник за викликом до суду апеляційної інстанції для розгляду заяви ОСОБА_3 про стягнення судових витрат не з`явилися, про її розгляд повідомлялись судом. Будь-яких заяв або клопотань від останніх на адресу апеляційного суду не надходило.
Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав за можливе провести розгляд даної заяви за відсутності вказаних осіб, оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового судового рішення.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана ОСОБА_3 заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з положеннями частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Ухвалюючи рішення по справі, суд апеляційної інстанції, не вирішив питання про розподіл судових витрат, а тому наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктами 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою та другою. статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.
Убачається, що звертаючись у цій справі до суду із апеляційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у розмірі 1362 грн.
Тому ураховуючи той факт, що постановою Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано вищевказане рішення суду з ухваленням у справі нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , понесені заявником витрати на сплату судового збору підлягають стягненню із позивача у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.
Разом з тим, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 29 Закону №5076-VI визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.
Згідно зі статтею 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
До закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції представником заявника було зроблено відповідну заяву про надання доказів щодо понесених судових витрат на правничу допомогу.
У встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України строк представником ОСОБА_3 подані відповідні докази на підтвердження розміру понесених ним вказаних судових витрат.
Судом встановлено, що правнича допомогу заявнику у цій справі у суді апеляційної інстанції надавалась АО «Юридична фірма «Астерс» в особі адвокатів Некляєва Ю.Г., Бибки Т.Я. та Корнієнко М.С.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником заявника надано копію договору про надання правової допомоги №3532/01-2020 від 01 вересня 2020 року, довідку про ставки фахівців фірми АО «Юридична фірма «Астерс», копію звіту про надані юридичні послуги та понесені витрати від 28 липня 2022 року, а також копію виставленого заявнику рахунку за супровід цієї справи в суді апеляційної інстанції на загальну суму 3808 Євро.
Згідно укладеного між ОСОБА_3 та АО «Юридична фірма «Астерс» договору про надання правової допомоги №3532/01-2020 від 01 вересня 2020 року, останнє зобов`язалось здійснити захист, представництво, а також надати клієнтові інші види юридичних послуг та правової (правничої) допомоги щодо нього та/або будь-яких вказаних ним осіб відповідно до його завдань та на умовах договору, а клієнт зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги: юридичний супровід клієнта; порівняльний аналіз законодавства та судової практики України та інших держав, що фігурують у справі клієнта та/або є або можуть бути необхідними для виконання відповідного завдання та/або цього договору; підготовка листів, запитів, звітів, меморандумів, довідок, юридичних висновків тощо; підготовка та подання процесуальних документів; моніторинг судових справ клієнта чи будь-якої іншої особи відповідно до завдання та положень цього договору; внутрішні наради фірми щодо справ, завдань клієнта; аналіз наданих клієнтом та/або отриманих від інших сторін у справі чи завданні документів, матеріалів та/або інформації; представництво клієнта в правоохоронних органах, в судах усіх інстанцій, установах, організаціях, підприємствах всіх форм власності, підпорядкування та організаційно-правових форм з правами в повному обсязі, передбаченими нормами відповідного законодавства та ін.
Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.4 цього договору його сторони погодили, що клієнт оплачуватиме послуги фірми, а також відшкодовуватиме витрати фірми в порядку, передбаченому договором. Якщо інше письмово не визначено відповідним завданням, розмір грошового гонорару фірми за послуги визначається, виходячи з фактичної кількості часу, витраченого фахівцями фірми, та їх погодинних ставок, які складають: партнери 400-450 Євро, радники 350-380 Євро, старші юристи 275-350 Євро, юристи 125-275 Євро, молодші юристи/ помічники юристів 100-125 Євро.
Згідно пункту 6.8 договору передбачено, що відразу після оплати рахунку фірма направляє клієнту акт приймання-передачі послуг, як вимагається законодавством України. Клієнт зобов`язується підписати вказаний акт приймання-передачі послуг і надіслати його фірмі. Клієнт зобов`язаний компенсувати фірми будь-які видатки та/або штрафи, які понесе фірма в результаті ненадання або несвоєчасного надання акту приймання-передачі послуг.
Пунктами 7.1, 7.2 сторони погодили, що клієнт сплачуватиме належні суми винагороди та відшкодування протягом 10 календарних днів з дня отримання виставленого щомісячного або іншого рахунку фірми, до якого може додаватися звіт, що містить стислий опис наданих послуг та відшкодування. Розмір винагороди та відшкодування і зобов`язання клієнта здійснити оплату в повному обсязі не залежить від досягнення очікуваного результату від надання послуг, якщо сторонами не була досягнута інша письмова домовленість у відповідному завданні.
Відповідно до наданої суду копії довідки від 28 липня 2022, виданої АО «Юридична фірма «Астерс», ставки фахівців фірми, які надають правову допомогу ОСОБА_3 складають гривневий еквівалент: адвокат Некляєв Ю.Г. - ставка 275 євро/година, що за посадою та кваліфікацією відповідає посаді старшого юриста, адвоката Бибки Т.Я. - ставка 130 євро/година, що за посадою та кваліфікацією відповідає посаді юриста, адвоката Корнієнко М.С. - ставка 125 євро/година, що за посадою та кваліфікацією відповідає посаді юриста.
Згідно копії звіту про надані юридичні послуги та понесені витрати від 28 липня 2022 року, виготовленого АО «Юридична фірма «Астерс», за надану ОСОБА_3 правову допомогу у цій справі адвокатами Некляєвим Ю.Г., Бибкою Т.Ю. та Корнієнко М.С. в суді апеляційної інстанції витрати становлять 3808 Євро. Відповідно до погодинного розпису наданої заявнику правової допомоги під час юридичного супроводу цієї справи адвокатами було надано такі види робіт: підготовка адвокатського запиту щодо проведення генетичного дослідження; підготовка апеляційної скарги; підготовка клопотання про залучення доказів до матеріалів справи; участь у судових засіданнях, зокрема, у режимі відеоконференції; підготовка листа про перенесення засідання; ознайомлення з матеріалами справи про визнання батьківства у Київському апеляційному суді; підготовка клопотань про проведення генетичної експертизи щодо батьківства, про перенесення дати проведення експертизи, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; підготовка письмових пояснень щодо заяв позивача та відповідача; юридичний супровід клієнта в бюро судмедекспертизи тощо.
Так, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу,а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Позивач ОСОБА_1 не погодився із визначеним розміром витрат на правову допомогу заявника та через свого представника подав до суду апеляційної інстанції клопотання про зменшення розміру судових витрат.
Вказане клопотання мотивовано тим, що у якості детального опису наданої правової допомоги заявником було подано до суду так званий звіт про надані юридичні послуги та понесені, який не містить ні печатки, підпису уповноваженої особи адвокатського об`єднання, яке представляло його інтереси під час апеляційного провадження. Як наслідок, на переконання позивача, такий документ не може бути належним, допустимим та достовірним доказом, який підтверджує та деталізує надані юридичні послуги, оскільки неможливо встановити, чи дійсно такий документ був виданий об`єднанням. Окрім того, позивач переконаний, що обов`язковою умовою потенційної можливості відшкодування або стягнення правничої допомоги є або її фактична сплата учасником справи, або її прийняття останнім, а у цій справі суд та позивач фактично унеможливлені перевірити, чи дійсно заявник прийняв надані юридичні послуги (правничу допомогу) або чи вже її оплатив. Також, вважав, що доданий до клопотання рахунок від 28 липня 2022 року на момент подання до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат фактично втратив свою актуальність, оскільки мав бути сплачений до 07 серпня 2022 року, а розмір печатки об`єднання на кожному із документів, на яких вона міститься, є візуально різним.
Крім того, у поданому клопотанні позивач звернув увагу на те, що заявлений ОСОБА_3 розмір витрат на правничу допомогу майже в п`ять разів перевищує попередньо визначеної суми таких витрат, яка була заявлена при поданні апеляційної скарги, що не відповідає викладеній у вищевказаному звіті інформацію про вартість правничої допомоги, наданої при складанні апеляційної скарги, яка також є надто завищеною та неспівмірною із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. У зв`язку із викладеним, позивач вважав, що наявні усі підстави не тільки для радикального зменшення розміру заявлених представником ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу, а й взагалі для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Так, враховуючи надані заявником докази та прийняте судом апеляції інстанції рішення, де згідно з постановою Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року було скасовано рішення Печерського районного суду міста Києві від 17 червня 2021 року та ухвалено у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується, що існують підстави для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції.
Аргументи позивача у клопотанні про зменшення розміру судових витрат про те, що наданий до суду звіт від 28 липня 2022 року про надані юридичні послуги та понесені витрати під час юридичного супроводу цієї справи у суді апеляційної інстанції є неналежним доказом за відсутності підпису та печатки адвокатського об`єднання відхиляються апеляційним судом, оскільки його копія належним чином засвідчена адвокатом цього адвокатського об`єднання та не суперечить визначеним у пункті 7.1 договору №3532/01-2020 від 01 вересня 2020 року положенням щодо прийнятності форми та змісту такого звіту внутрішній політиці об`єднання.
Доводи позивача у клопотанні про те, що заявником не надано документів, підтверджуючих оплату послуг адвоката, відхиляються, оскільки, як уже зазначено вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Водночас колегія суддів вважає слушними та частково погоджується із доводами заперечень про неспівмірність заявлених ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, аналізуючи подані представниками заявника процесуальними документами та зміст рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року на предмет складності, обсягу та часу, витраченого для складання представниками апеляційної скарги та інших процесуальних документів, колегія суддів вважає, що заявлений ОСОБА_3 розмір витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції є явно неспівмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та змістом ухваленого за наслідками апеляційного розгляду судового рішення.
Крім того, зменшуючи розмір витрат, понесених заявником на професійну правничу допомогу, апеляційний суд враховує, що згідно наданого ним звіту від 28 липня 2022 року про надані юридичні послуги та понесені витрати під час юридичного супроводу цієї справи, адвокатами було виконано роботи по підготовці клопотання про проведення генетичної експертизи щодо батьківства, про перенесення дати проведення експертизи, а також по юридичному супроводу клієнта в бюро судмедекспертизи, хоча призначена у справі судова експертиза проведена не була, а в основу судового рішення, ухваленого апеляційним судом за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 , не було покладено визначені статтею 109 ЦПК України наслідки ухилення від участі в експертизі.
Тому, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданого представником позивача клопотання про зменшення розміру судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2808 Євро, що еквівалентно 104245,36 грн, судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.
Витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами, обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.
Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у цій справі за клопотання представника заявника було призначено судову молекулярно-генитичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання щодо визначення біологічного батьківства як позивача так і заявника відносно малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказана ухвала суду була залишена без виконання експертною установою тому, що у визначену судовим експертом дату позивач та заявник з`явились для відбору зразків крові, а відповідач з дитиною повторно не з`явилась.
Проте, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що у визначені судовим експертом дні для забору зразків крові відповідач з дитиною не з`явилась через хворобу та перебування на амбулаторному лікуванні, на підтвердження чого суду було надано копії відповідних довідок. При цьому, клопотання про повторне направлення ухвали суду до експертної установи для проведення призначеної у справі судової експертизи заявником та його представниками не заявлялось, більше того, у судовому засіданні представники останнього заявили суду про відсутність у них наміру для заявлення такого клопотання.
Таким чином, як було зазначено вище, оскільки за наслідками апеляційного розгляду в основу ухваленого судового рішення не було покладено відповідний висновок судового експерта, або ж визначені статтею 109 ЦПК України наслідки ухилення від участі в експертизі, заявлені ОСОБА_3 витрати на придбання авіаквитків для оплати вартості проживання у готелі, понесених задля прибуття до міста Києва з метою відібрання зразків крові під час проведення судової експертизи, не можуть бути задоволені судом.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 , поданої представником ОСОБА_5 , про стягнення судових витрат дійшов висновку про її часткове задоволення та стягнення з позивача на користь заявника судових витрат у вигляді суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2808 Євро, що еквівалентно 104245,36 грн, у зв`язку із чим приймає додаткову постанову у порядку статтей 270 та 381 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.141, 270, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина США типу НОМЕР_1 , виданий 16 грудня 2019 року, орган видачі - Департамент США, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина Франції № НОМЕР_2 , виданий 02 липня 2018 року Префектурою поліції Приморських Альп, Ніцца, адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн, професійної правничої допомоги у розмірі 2808 Євро, що еквівалентно 104245,36 грн.
У задоволенні інших вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня складення повного тексту додаткової постанови.
Повна додаткова постанова складена 19 серпня 2022 року.
Судді: Л.Д. Поливач