ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/54/22Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/593/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Романська К.М.

та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яворського А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №604/54/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яворського Андрія Васильовича на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року, ухваленого суддею Сидорак Г.Б., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) гривень, щомісячно (а.с. 1).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2018 року із ОСОБА_1 стягуються аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка просить збільшити розмір стягнення аліментів на ОСОБА_3 , та стягувати їх в твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року позов ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації та проживання: с. Скорики, Тернопільського району, Тернопільської області) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації та проживання: с. Гаї-за-Рудою, Тернопільського району, Тернопільської області) про збільшення розміру аліментів - задоволено.

Збільшено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , встановлений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області 23 серпня 2018 року №2/604/304/18, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.

Виконавчий лист по справі №2/604/304/18 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , - повернуто в Підволочиський районний суд Тернопільської області (а.с. 34-36).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Яворський Андрій Васильович просить скасувати рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року у справі №604/54/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з істотними порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права (а.с. 41-43).

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Яворський А.В. зазначив, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів. В матеріалах справи відсутні докази щодо зміни матеріального стану відповідача, судом не враховано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків, з яких видно, що станом на 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 , за період 2-3 квартали 2021 року відсутня інформація про доходи. Крім того, суд не взяв до уваги, що вагомою підставою для перегляду оскаржуваного рішення по справі №604/54/22 є те, що у відповідача є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис №1039.

ОСОБА_2 своїм правом на відзив не скористалася.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Яворський А.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладеній в ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується Розпискою, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення першої інстанції залишити в силі, вказавши, що розмір аліментів не є великий і апелянт не підтримує зв`язок з дитиною.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Яворського А.В., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , актовий запис №1, виданий 15 березня 2018 року виконавчим комітетом Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області (а.с. 5).

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2021 року, справа №604/1140/21, шлюб між сторонами - розірвано (а.с. 8-9).

Відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2018 року, справа №604/629/18, із ОСОБА_1 стягуються в користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 08 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20-21).

Як убачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання №1, складеного 04 січня 2022 року комісією у складі: старости ОСОБА_5 , діловода ОСОБА_6 та депутата ОСОБА_7 Скориківської сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , мешкають ОСОБА_2 - позивачка, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_8 - мати, ОСОБА_9 - сестра, ОСОБА_10 - племінниця, ОСОБА_11 - племінник, ОСОБА_12 - брат, ОСОБА_13 - брат, ОСОБА_14 - дядько, проживає без реєстрації. ОСОБА_2 сама виховує сина ОСОБА_3 . Позивачка працює у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у смт. Підволочиську. Син ОСОБА_3 відвідує дитячий садок "Сонечко" (а.с. 6).

Згідно довідки №5 від 04 січня 2022 року, виданої Скориківським ДНЗ, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2021 року відвідує дошкільний заклад. Оплата за харчування становить 13 гривень за день (а.с. 7).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 за період ІІ квартал 2021 року - ІІІ квартал 2021 року інформація про доходи відсутня (а.с. 27).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що доходу позивача не вистачає для того, щоб в повній мірі забезпечити дитину, крім незначної суми виплати аліментів, відповідач дитині допомоги не надає. З відомостей позивача вбачається, що ОСОБА_1 інших неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має. При прийнятті рішення, судом враховано зміни в соціально-економічних умовах держави та те, що відповідач є працездатним.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, виходячи з такого.

Відповідно до статті 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: "Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану".

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, що у ОСОБА_1 відсутній будь-який дохід, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Доказів того, що покращився матеріальний стан платника аліментів, як це вимагає норма статті 192 СК України, в якій закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, позивач суду не подала і судом не було здобуто.

Більше того, у ОСОБА_1 народилася донька: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис №1039, яка також потребує значних фінансових витрат.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про збільшення розміру аліментів з врахуванням того, що відбулися зміни в соціально-економічних умовах держави, оскільки законодавче збільшення гарантованого мінімального розміру аліментів має застосовуватися в силу повноважень закону і не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів.

Даний висновок співпадає з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12.09.2018 у справі №459/2181/17 та від 20.06.2019 у справі №632/580/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яворського Андрія Васильовича слід задовольнити, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яворського Андрія Васильовича - задовольнити.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 серпня 2022 року.

Головуючий

Судді