справа № 759/4252/21
головуючий у суді І інстанції Петренко Н.О.
провадження № 22-ц/824/1736/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району міста Києва на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3», в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ від 03 грудня 2020 року № 717-КН «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач 04 грудня 2020 року ознайомилася з наказом від 03 грудня 2020 року № 717-КН «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».

Позивач не погоджується з указаним наказом, оскільки в акті службового розслідування від 19 листопада 2020 року досліджувалася інша скарга ОСОБА_2 та на підставі якої оголошено догану. В акті чітко вказано, що комісія встановила підстави щодо зміни причини непрацездатності в листку непрацездатності № 436654, оформленому лікарем-терапевтом ОСОБА_1 29 жовтня 2020 року на ім`я ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, відсутні підстави для оголошення догани на підставі звернення (скарги) ОСОБА_2 від 10 листопада 2020 року, яка зазначена як підстава в оскаржуваному наказі. Тимчасова комісія з проведення службового розслідування не забезпечила належної можливості надати обґрунтовані пояснення під час проведення службового розслідування. Наказ не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 03 грудня 2020 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».

Стягнуто з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, обґрунтував свої висновки тим, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем трудової дисципліни, не зазначено, які дії та/або бездіяльність позивача порівняно із діями інших працівників/адміністрації АЗПСМ № 6 призвели до порушення та в чому полягає таке порушення, що перешкоджає можливості встановлення причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням, за наявності останніх. Відповідачем, на якого, як на роботодавця покладено обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку, не надано доказів на підтвердження факту правомірності оскаржуваного наказу № 717-КН від 03 грудня 2020 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи, тому підлягає скасуванню з таких підстав:

В оскаржуваному наказі не зазначене нормативне посилання, на підставі якого ОСОБА_1 притягується до дисциплінарної відповідальності, а також підстави для застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, акт службового розслідування від 19 листопада 2020 року, у якому викладена інформація щодо порушення ОСОБА_1 трудового законодавства з посиланням на назви, статті, їх частини, абзаци, пункти, підпункти нормативних актів та актів локального нормотворення, на підставі яких вона притягується до дисциплінарної відповідальності.

Оскаржуване рішення містить посилання на вимоги наказу МОЗ № 587, однак його назва у ньому неправильно зазначена, а також неправильно зазначений термін внесення інформації до електронної системи охорони здоров`я.

Позивач у судовому засіданні пояснила, що вона працювала в кабінеті 106, оскільки в її кабінеті йшов ремонт, комп`ютер цьому кабінеті був несправний. Проте ОСОБА_1 не зверталася 29 жовтня 2020 року та 30 жовтня 2020 року до керівництва Центру із відповідним зверненням щодо відсутності технічної можливості для внесення інформації до медичної інформаційної системи.

У судовому засіданні представник відповідача клопотала перед судом надати час для спростування таких тверджень позивачки шляхом подання до суду відповідних документів, але суд не надав представнику відповідача такої можливості.

Рішення суду містить інформацію щодо розгляду питання невиконання позивачем своїх трудових обов`язків в частині внесення інформації до ЕСОЗ.

Оскаржуване рішення ухвалене без розгляду питання невиконання позивачем своїх трудових обов`язків щодо проведення експертизи тимчасової непрацездатності.

Проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 в частині перевірки проведення нею експертизи тимчасової непрацездатності є вимогою нормативно-правових актів щодо роботи медичного закладу, а виявлені порушення свідчили про незадовільну роботу позивачки щодо даного напрямку.

Судом не враховані вимоги наказу МОЗ України від 28 вересня 2012 року № 752 «Про порядок контролю якості медичної допомоги».

ОСОБА_3 у своїй скарзі повідомила про свою не згоду з причиною непрацездатності, вказану ОСОБА_1 в листку непрацездатності від 29 жовтня 2020 року № 436654.

Пацієнт має право знати діагноз, план обстеження та лікування. Після внесення інформації до ЕСОЗ пацієнт має можливість ознайомитись з нею в особистому електронному кабінеті. Таким чином, дії ОСОБА_1 призвели до неможливості пацієнтки ОСОБА_3 своєчасно відреагувати на дії лікаря в частині визначення причини непрацездатності.

Враховуючи, що оплата Фондом соціального страхування випадку непрацездатності у зв`язку із ізоляцією від COVID-19 становить 50% від середньої заробітної плати працівника за попередні 12 місяців (на відміну від : плати по причині загального захворювання, яка складає до 100% від середньої заробітної плати) очевидним є те, що ОСОБА_3 понесла матеріальні збитки внаслідок дій ОСОБА_1 .

Відсутність інформації в ЕСОЗ щодо випадку надання медичної допомоги ОСОБА_3 також завадила тимчасовій комісії з проведення службового розслідування прийняти обґрунтоване рішення та при наявності відповідних підстав, виправити причину непрацездатності в листку непрацездатності ОСОБА_3 .

Окремо слід зазначити, що такі дії ОСОБА_1 призвели до репутаційних збитків Центру щодо здійснення ним медичної практики.

Судом першої інстанції не було враховано невиконання позивачем пункту 2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 039/о «Відомість обліку відвідувань пацієнтів», затвердженої наказом МОЗ України від 28 липня 2014 року № 527 (у редакції наказу МОЗ від 26 січня 2018 року № 157) в частині щомісячного заповнення відповідної форми лікарями всіх спеціальностей. Дане порушення окремо не було б підставою до застосування дисциплінарного стягнення. Але в комплексі з іншими порушеннями воно свідчить про систематичне невиконання лікарем своїх трудових обов`язків.

Судом першої інстанції не було враховано, що позивач ознайомилась зі скаргою ОСОБА_3 та наказом про проведення службового розслідування 12 листопада 2020 року, а засідання комісії відбулося 18 листопада 2020 року. Позивач мала 6 днів для виконання своїх безпосередніх обов`язків та внесення випадку надання медичної допомоги в ЕСОЗ, при тому що це займає приблизно 15 хвилин. Але вона не зробила цього, тим самим чітко демонструючи свою позицію, щодо умисного нехтування своїми посадовими обов`язками.

Центр (роботодавець) несе відповідальність за своїх працівників, у частині невиконання умов договору № 0000-Р825-М00 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Систематичне невиконання своїх посадових обов`язків лікарем-терапевтом ОСОБА_1 може призвести до позбавлення фінансування за програмою медичних гарантій закладу, що у свою чергу є ризиком невиплати заробітних плат всім працівникам Центру.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працює лікарем-терапевтом амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №6 (надалі по тексту - АЗПСМ № 6) у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району міста Києва (надалі по тексту - КНП «ЦПМСД № 3»).

Завдання та обов`язки лікаря-терапевта АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 визначені посадовою інструкцією, погодженою головою профспілкового комітету КНП «ЦПМСД № 3» та затвердженою директором КНП «ЦПМСД № 3» 02 січня 2020 року (а.с. 36-42), в тому числі лікар зобов`язана:

зобов`язана вести первинну облікову документацію, оформлювати довідки, листки непрацездатності (пункт 2.1.15),

зобов`язана відображати відомості про кожен випадок надання первинної медичної допомоги в медичній документації відповідно до Міжнародної класифікації первинної допомоги (ІСРС-2-Е) та за необхідності - за міжнародною класифікацією хвороб відповідного перегляду (п.2.2),

повинна знати основи експертизи тимчасової непрацездатності (п. 5.6.).

А також, вказаною посадовою інструкцією визначено взаємовідносини (зв`язки) за професією, посадою, а саме: відповідно до п. 7.2. лікарю підпорядкована медична сестра, яка разом з ним обслуговує населення.

Позивач з посадовою інструкцією ознайомлена 20 січня 2020 року, що підтверджується її підписом (а.с. 42).

Відповідно до рапорту КНП «ЦПМСД № 3» в.о. завідувача АЗПСМ № 6 ОСОБА_4. від 05 листопада 2020 року до неї в усній формі звернулася ОСОБА_2 щодо перебування на листку непрацездатності з 29 жовтня 2020 року у терапевта ОСОБА_1 з приводу ізоляції від Covid-19. На прохання щодо надання виписки з ЕСОЗ про амбулаторний прийом від 29 жовтня 2020 року заявниці лікар-терапевт ОСОБА_1 інформацію не надала. При перевірці особистої електронної картки пацієнтки в історії прийомів є відмітка про запланований прийом до лікаря-терапевта ОСОБА_1 на 29 жовтня 2020 року, проте дані про візит пацієнтки не були внесені до ЕСОЗ (а.с. 43).

10 листопада 2020 року директору КНП «ЦПМСД № 3» пацієнтом ОСОБА_2. було подано скаргу на неправомірні дії лікаря-терапевта ОСОБА_1 .

Зі змісту скарги вбачається, що пацієнт ОСОБА_2 звернулася до лікарської установи з підозрою на COVID-19 та проханням відкрити лікарняний у зв`язку поганим самопочуттям. На думку пацієнта, під час консультації лікар-терапевт ОСОБА_1 не зафіксувала симптоми, а саме: підвищену температуру тіла, біль у горлі, кашель та відсутність запахів, не дала направлення на тест, послухати легені погодилася на прохання пацієнта. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не отримала медичної консультації та фіксації симптомів, на думку останньої, це призвело до неправильного оформлення лікарняного (як самоізоляції з причин захворювання родича) (а.с. 44).

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

Згідно з вимогами статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

У зв`язку із зверненням ОСОБА_2 від 10 листопада 2020 року наказом від 11 листопада 2020 року № 113-АУ було створено тимчасову комісію з проведення службового розслідування (п. 1).

Комісії наказано в термін до 18 листопада 2020 року провести перевірку:

фактів, викладених у зверненні;

якості надання медичної допомоги та експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 , якості ведення електронних медичних записів в електронній системі охорони здоров`я лікарем-терапевтом ОСОБА_1 (п.2 цього наказу).

Комісії наказано за результатами перевірки скласти акт службового розслідування та надати директору у термін до 19 листопада 2020 року (п. 3 цього наказу а.с.45). З наказом позивач ознайомлена 12 листопада 2020 року, що підтверджується її підписом (зворот а.с.45).

Відповідно до акту службового розслідування від 19 листопада 2020 року комісія встановила наступне щодо фактів, викладених у зверненні ОСОБА_2 - підстави для зміни причини непрацездатності в листку непрацездатності №436654, оформленому лікарем-терапевтом ОСОБА_1 29 жовтня 2020 року на ім`я ОСОБА_2 відсутні (а.с. 10 зворот).

Оскільки комісією за наслідками перевірки фактів, викладених у зверненні ОСОБА_2 , якості надання медичної допомоги та експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 , - не встановлено підстав для зміни причини непрацездатності в листку непрацездатності, то колегія апеляційного суду вважає, що комісією не встановлено і неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків, що стало підставою для застосування дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Відповідно до акту службового розслідування від 19 листопада 2020 року комісія у діях ОСОБА_1 виявила порушення по виконання нею своїх трудових обов`язків щодо проведення експертизи тимчасової непрацездатності, ведення медичної документації, внесення інформації до електронної системи охорони здоров`я (а.с. 11, зворот 11):

1. пункту 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2001 року № 455 (в редакції наказу МОЗ № 963 від 27 квітня 2020 року) в частині оформлення запису щодо огляду хворого в медичній карті амбулаторного хворого (з 01 квітня 2020 року в ЕСОЗ, відповідно до наказу МОЗ від 28 лютого 2020 року № 587) з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності;

2. пункту 5.1.4 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ України від 09 квітня 2008 року № 189, відповідно до якого лікуючий лікар повинен відобразити в медичній карті амбулаторного хворого (з 01 квітня 2020 року в ЕСОЗ, відповідно до наказу МОЗ від 28 лютого 2020 року № 587) скарги, анамнез, у т.ч. страховий (за останні 12 місяців), дані об`єктивного огляду, додаткових методів обстеження та інше, які є підставою для визначення діагнозу та видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, перелік необхідних лікувальних та оздоровчих заходів, консультацій відповідно до стандартів медичних технологій лікувально-діагностичного процесу та протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями, рекомендований режим; номер документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, термін, з якого до якого він виданий, дату наступної явки хворого на прийом, направлення на ЛКК;

3. пункту 2.1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406 в частині відсутності підпису одержувача у графі «Підпис одержувача» корінця листка непрацездатності;

4. пункту 2.2 Посадової інструкції лікаря-терапевта АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 щодо обов`язку відображати відомості про кожен випадок надання первинної медичної допомоги (далі - ПМД) в медичній документації відповідно до Міжнародної класифікації первинної допомоги (ІСРС-2-Е) та за необхідності за Міжнародною класифікацією хвороб відповідного перегляду;

5. пункту 4 розділу III Порядку надання ПМД, затвердженого наказом МОЗ України від 19 березня 2020 року № 504 в частині внесення відомостей про кожен випадок надання ПМД до медичної документації відповідно до Міжнародної класифікації первинної допомоги (ІСРС-2-Е) та за необхідності за Міжнародною класифікацією хвороб відповідного перегляду;

6. підпункту першого пункту 4 наказу МОЗ України від 28 лютого 2020 року № 587 «Деякі питання ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я» в частині обов`язкового внесення медичних записів до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів відповідно до Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я з 01 квітня 2020 року для всіх надавачів послуг, які уклали договори з Національною службою здоров`я про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій;

7. пункту 4.8 наказу Центру від 24 січня 2020 року №25 «Про організаційні заходи щодо надання медичних послуг за програмою медичних гарантій» на виконання умов договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій між Національною службою здоров`я України та Центром в частині своєчасного внесення медичних записів до ЕСОЗ;

8. пункту 2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №039/0 «Відомість обліку відвідувань пацієнтів», затверджена наказом МОЗ України від 28 липня 2014 року №527 (у редакції наказу МОЗ від 26 січня 2018 року №157) в частині щомісячного заповнення відповідної форми всіх спеціальностей.

Відповідно до акту службового розслідування від 19 листопада 2020 року запропоновано застосувати до лікаря ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани; лікарю-терапевту ОСОБА_1 : покращити якість ведення медичної документації (а.с.10-12).

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Дослідивши Акт службового розслідування від 19 листопада 2020 року в частині перевірки комісією проведення ОСОБА_1 експертизи тимчасової непрацездатності, ведення медичної документації, внесення інформації до електронної системи охорони здоров`я, колегія апеляційного суду встановила, що у ньому не зазначено: коли саме мало місце порушення позивачем своїх трудових обов`язків, яких трудових обов`язків відповідно до Інструкції та в чому конкретно полягає таке порушення.

Наказом КНП «ЦПМСД № 3» «Про оголошення догани ОСОБА_1 » № 717-КН від 03 грудня 2020 року позивачу оголошено догану (а.с.7).

Відповідно до п. 1 наказу зазначено: згідно статті 147, статті 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни (невиконання своїх трудових обов`язків щодо проведення експертизи тимчасової непрацездатності, ведення медичної документації, внесення інформації до електронної системи охорони здоров`я) оголосити догану лікарю-терапевту амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №6 ОСОБА_1 .

Підставами зазначено: звернення (скарга) ОСОБА_2 від 10 листопада 2020 року №265/з до директора КНП «ЦПМСД № 3» щодо надання медичної допомоги лікарем-терапевтом АЗПСМ № 6 ОСОБА_1 , рапорт КНП «ЦПМСД № 3» в.о. завідувача АЗПСМ № 6 ОСОБА_4 від 05 листопада 2020 року, Акт службового розслідування від 19 листопада 2020 року, проведеного на виконання наказу КНП «ЦПМСД № 3» від 11 листопада 2020 року №113-АУ (а.с.7).

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (частина 4 статті 149 КЗпП).

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про не дотримання вказаних вище вимог, оскільки у наказі КНП «ЦПМСД № 3» «Про оголошення догани ОСОБА_1 » № 717-КН від 03 грудня 2020 року не зазначено назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого ОСОБА_1 притягується до дисциплінарної відповідальності.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина 3 статті 149 КЗпП).

Колегія апеляційного суду враховує, що саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Як вбачається з матеріалів справи, допитана в судовому засіданні як свідок позивач - ОСОБА_1 показала, що ОСОБА_2 звернулась у кабінет 106, де вона вела прийом без медсестри. У пацієнтки декларації з лікарем не було, але була записана на прийом, оскільки у її мами Covid. ОСОБА_2 було відкрито лікарняний, як контактній особі, скарг не було, тільки зазначила, що два тижні назад у неї був нежить. На ПЦР не просила направлення, однак їй пояснила, що при бажанні може зробити сама. Лікарняний, який було відкрито за заявою, на руки пацієнту не видавався, а був переданий на ЛКК в кабінет 100. ОСОБА_2 була в амбулаторії 05 листопада 2020 року, мала негативний ПЦР тест, який зробила сама і далі пішла до свого лікаря на прийом. Прийом вела у кабінеті № 106, оскільки у її кабінеті йшов ремонт, комп`ютер не працював, а тому відомості не були внесені.

Покази свідка ОСОБА_1 є належними доказами у розуміння статті 176 ЦПК України

Відповідно до ст. 141 КЗпП власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Отже, колегія апеляційного суду вважає, що при застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді догани, роботодавцем відповідачем не було враховано, що спірні правовідносини виникли у період чергової хвилі короно вірусного захворювання COVID-19 (жовтень 2020 року), в умовах значного навантаження на лікаря-терапевта ОСОБА_1 , яка через відсутність деяких лікарів, змушена була вести прийом як своїх пацієнтів так і пацієнтів, які мали декларацію з тимчасово відсутніми лікарями. Позивач вела прийом та надавала медичну допомогу самостійно без медичної сестри в іншому кабінеті, де комп`ютер не працював, оскільки у її кабінеті йшов ремонт.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). За правилами частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Доказів на спростування вказаних обставин щодо того, що у кабінеті №106, де позивач здійснювала прийом пацієнтів, комп`ютер був справний та працював, тому у позивача була технічна можливість внести відомості в ЕСОЗ під час прийому пацієнтів 29 жовтня 2020 року, - відповідачем у суді першої інстанції не надано.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія апеляційного суду дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, відсутні підстави для вирішення нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району міста Києва залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11 серпня 2022 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська