Справа №752/7218/16-ц
Провадження № 2/752/361/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.02.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Потапенко Д.І,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни про стягнення заборгованості та вилучення об`єкту лізингу та за зустрічним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в:

позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни у якому просило стягнути з відповідача основну суму заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00005420 від 12.07.2012 року у розмірі 71 906,16 грн, збитки у розмірі 396202,80 грн, пеню у розмірі 4 392,71 грн, 3% річних у розмірі 1 318,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 974,89 грн, а також вилучити об`єкт лізингу - транспортний засіб AUDI A7 Sportback 2.8 FSI, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2012 ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряною Богданівною Договір фінансового лізингу № 00005420 від 12.07.2012 року, відповідно до положень якого позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб типу AUDI A7 Sportback 2.8 FSI, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2012, строком на 60 місяців, а відповідач зобов`язався прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати позивачу встановлені договором орендні платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору.

З травня 2014 року відповідач почала порушувати свої зобов`язання за договором, порушуючи терміни сплати лізингових платежів, та станом на момент подання позовної заяви відповідач не сплатила лізингові платежі за серпень 2015 року - жовтень 2015 року. Загальна сума невиконаних грошових зобов`язань відповідача становить 71 906,16 грн.

Позивач зазначає, що 20.04.2016 року відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, яку відповідач отримала 20.04.2016 року. Однак, як стверджує позивач, об`єкт лізингу в зазначений строк (до 04.05.2016 року) повернуто не було, а зобов`язання по оплаті заборгованості за договором не виконані.

В зв`язку з діями відповідача позивач поніс збитки у розмірі 5 600,48 грн, у зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачем, вимушений був звернутись до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» з метою надання послуг, спрямованих на забезпечення повного та своєчасного виконання умов договору лізингу.

Також позивач посилається на те, що поніс збитки у розмірі 12 000,00 грн, у зв`язку з необхідністю звернення до ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці заяви про визнання вимог позивача та представництва інтересів позивача.

На думку позивача, відповідач зобов`язана компенсувати упущену вигоду у вигляді щомісячних платежів за фактичний час користування об`єктом лізингу за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 221 016,27 грн, а також відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з відновленням його порушеного права у розмірі 157 586,05 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 4 392,71 грн, 3% річних у розмірі 1 318,00 грн, та інфляційні втрати у розмірі 2 974,89 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Новака А.В. від 18.05.2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Новака А.В. від 18.09.2017 року позов залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30.11.2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено - ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18.09.2017 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Новака А.В. від 12.01.2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи.

29.01.2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, у якому позивач за зустрічним позовом обгрунтовує позов тим, що Пелех З.Б. вважала, що сторонами погоджено лише один єдиний еквівалент долар США/гривня це - 1 499 доларів США = 12 156,69 грн, та розмір щомісячного платежу у розмірі 12 156,69 грн. Договір про фінансовий лізинг підписувала неуповноважена особа зі сторони Лізингодавця, що свідчить про те, що сторони не досягли згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Також зазначає, що договір нотаріально не був посвідчений, що свідчить про його нікчемність, оскільки договір найму транспортного засобу за участі особи, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, підлягає нотаріальному посвідченню.

Приватний нотаріус просить суд визнати договір фінансового лізингу №00005420 від 12.07.2012 року недійсним та стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на її користь 2 094 219,42 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2018 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Шкірая М.І.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Шкірая М.І. від 29.05.2018 року справу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

26.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Порше Лізинг Україна» на зустрічну позовну заяву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни, у якому позивач за первісним позовом зокрема вказує, що нотаріусом пропущено строк звернення до суду з позовною заявою. Також вказує, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07.09.2016 року у справі №755/2514/16-ц та ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 16.03.2018 року встановлено обставини щодо укладення між сторонами договору, погодження усіх істотних умов.

07.05.2020 року на адресу суду надійшла заява ТОВ «Порше Лізинг Україна» про зміну предмета позову, відповідно до якої Товариство просить суд стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни основну суму заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00005420 від 12.07.2012 року у розмірі 71 906,16 грн, плату за фактичне користування об`єктом лізингу у розмірі 238 616,75 грн, пеню у розмірі 4 392,71 грн, 3% річних у розмірі 1 318,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 974,89 грн та вилучити об`єкт лізингу - транспортний засіб AUDI A7 Sportback 2.8 FSI, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2012 ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2020 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 23.06.2020 року прийнято справу до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.11.2021 року в задоволенні заяви позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» про забезпечення позову відмовлено.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги за первісним позовом та просив його задовольнити, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань до договором лізинку, а у задоволенні зустрічного позову просив відмовити в зв`язку з його необґрунтованістю.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов, зазначаючи на те, що при укладенні договору не були дотримані вимоги закону щодо його форми, а саме він не був посвідчений нотаріально, а крім того, з боку Лізингодавця договір підписано не уповноваженою особою.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.07.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряною Богданівною було укладено Договір фінансового лізингу № 00005420 від 12.07.2012 року, відповідно до положень якого позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб типу AUDI A7 Sportback 2.8 FSI, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2012, строком на 60 місяців, а відповідач зобов`язався прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати позивачу встановлені договором орендні платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору.

Відповідно до умов вказаного договору лізингу: вартість транспортного засобу становить еквівалент 70 324 доларів США; авансовий платіж - еквівалент 17 581 доларів США; обсяг фінансування - еквівалент 52 743 доларів США; лізинговий платіж - еквівалент 1 499 доларів США; адміністративний платіж - еквівалент 1 054 доларів США; кількість лізингових платежів - 60; строк лізингу - 60 місяців.

Відповідно до вимог ст. 806 ч. ч. 1 та 2 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3. 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до вимог ст. 227 ч. 1 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до вимог ст. 220 ч. 1 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 628 ч. 2 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За своєю правовою природою договір про фінансовий лізинг є змішаним договором, оскільки містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Як вбачається, зі змісту ч.1 ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до вимог ст. 799 ч. 2 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, оспорюваний договір за своєю природою є змішаним договором та містить також елементи як договору оренди (найму) автомобіля, так і його купівлі-продажу, а відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність Пелех З.Б. , підлягав нотаріальному посвідченню, проте спірний договір нотаріально посвідчений не був, і в силу ч.1 ст.220 ЦК України його положення про оренду (найм) автомобіля є нікчемними.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до змісту Договору про фінансовий лізинг № 00005420 від 12.07.2012 р. від імені Лізингодавця діє його директор директор ОСОБА_3.

Однак, фактично договір підписаний не директором Товариства ОСОБА_3, а ОСОБА_2 , і ця обставина визнана представником ТОВ Порше Лізинг Україна» в ході розгляду справи.

Представник позивача посилався на те, що ОСОБА_2 діяв на підставі довіреності від 29.02.2012 р., посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В., однак таке посилання відсутнє в договорі, а отже Договір фінансового лізингу підписаний не уповноваженою особою.

Згідно ст 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином згідно ст. ст. 202-207 ЦК України.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідно приписів ст. 1212 ЦК У Країни особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником іч чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією іч сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Так, на виконання Договору про фінансовий лізинг № 00005420 від 12.07.2012 року укладений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряною Богданівною та ТОВ «Порше Лізинг Україна», в частині викупу автомобіля, згідно розрахунку Товариства, Пелех З.Б. було сплачено по вказаному Договору 862 936,98 грн.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З огляду на викладене, зважаючи на нікчемність укладеного між сторонами договору зустрічний позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплачених фактично коштів за недійсним правочином, оскільки визнання такого договору недійсним не потребує ухвалення судового рішення.

Первісний позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00005420 від 12.07.2012 року та вилучення об`єкта лізингу не підлягає задоволенню, оскільки недійсний правочин не створює будь-яких юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем, однак з ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає стягненню на користь відповідача судові витрати в зв`язку із частковим задоволенням зустрічного позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни про стягнення заборгованості та вилучення об`єкту лізингу відмовити.

Зустрічний позов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»(, м.Київ, вул.П.Тичини, 1-в) на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелех Зоряни Богданівни (м.Київ, бульв.В.Гавела, 6, корп.17а, оф.409, РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачені з договором кошти в розмірі 862936 гривень 98 копійок, судовий збір в розмірі 3630 гривень 21 копійка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя