ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/757/22
Провадження № 2/210/1000/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 серпня 2022 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Котенко А.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача, - Криворізької

загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15

ім. М.Решетняка Криворізької міської ради

Дніпропетровської області: Шевченко В.Г.,

представника відповідача, - Відділу освіти

виконавчого комітету Металургійної районної

у місті ради: Дирди Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про скасування наказу про відсторонення від роботи від 05 листопада 2021 року, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2022 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 із позовом до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про скасування наказу про відсторонення від роботи від 05 листопада 2021 року, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в котрому просив суд: визнати незаконним і скасувати наказ Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області №135к/тр від 05 листопада 2021 року про відсторонення його від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти «COVID-19» без збереження заробітної плати, та поновити його на посаді керівника гуртка в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області; стягнути з Відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2021 року по день поновлення на роботі; стягнути з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області на його користь судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працюю в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області на посаді керівника гуртка. 01 листопада 2021 року він отримав повідомлення від 29 жовтня 2021 року №203 про обов`язкове профілактичне щеплення. Після чого вже 05 листопада 2021 року було видано наказ №135к/тр від 05 листопада 2021 року про відсторонення його від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти «COVID-19» без збереження заробітної плати. Наказ про відсторонення мотивований тим, що у нього відсутнє відповідне щеплення від «COVID-19», у зв`язку з чим відповідно до ст.46 Кодексу законів про працю, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ, наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року №2153, п.41-6 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 він відсторонюється від роботи. Своє відсторонення вважає незаконним, та таким, що порушує його право на працю. Також позивачу не зрозуміло звідки відповідач володіє інформацією стосовно відсутності у нього вакцинації від «COVID-19», якщо він жодних письмових заяв чи повідомлень не надавав, а ця інформація є таємною. Вважає, що відмова надавати відомості про наявність щеплення від «COVID-19» та відсутність вакцинації від «COVID-19» не може вважатися порушенням, та не може бути наслідком відсторонення його від роботи. Також зазначає, що він ніколи не хворів вітряною віспою, напередодні його колега захворіла на таку хворобу, і враховуючи, що він в зоні ризику після відповідного проміжку часу в який могла проявитись така хвороба, він зробив щеплення від вітряної віспи 26 листопада 2021 року, а її на думку позивача неможна поєднувати з щепленням від «COVID-19». До того ж спірний наказ позбавив його засобів існування, оскільки він має на утриманні дружину та малолітню доньку, дружина перебуває у декретній відпустці, тому наразі він є головним годувальником сім`ї.

16 серпня 2022 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, в котрому останній посилається на ті обставини, що згідно довідки від 07 лютого 2022 року його заробітна плата за вересень 2021 року склала - 11166,93 гривень, жовтень 2021 року, - 10229,79 гривень, за цей період було 42 робочих дні, отже середньоденна заробітна плата складає - (11166,93+10229,79)/42=509,44 гривень. Також зазначає, що його було поновлено на роботі з 03 березня 2022 року. Відтак, сума його грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року по 02 березня 2022 року включно складає 40755,20 гривень.

Враховуючи викладене просив суд викласти та розглядати пункти 1 та 2 прохальної частини позову в такій редакції: визнати незаконним і скасувати наказ Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області №135к/тр від 05 листопада 2021 року про відсторонення його від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти «COVID-19» без збереження заробітної плати; стягнути з Відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2021 року по 03 березня 2022 року у розмірі 40755,20 гривень.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , кожен окремо надали пояснення по суті справи, уточнені позовні вимоги під тримали з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити з урахуванням наданого клопотання про уточнення позовних вимог.

Присутня у судовому засіданні представник відповідача Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 також надала пояснення по суті справи. Проти позову позивача, з урахуванням уточнень, заперечувала, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а наказ №135к/тр від 05 листопада 2021 року про відсторонення позивача від роботи, таким, що винесений у відповідності із законодавством України.

Інший представник відповідача Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Бойченко Л.П. при розгляді справи присутньою не була. Від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за відсутності іншого представника відповідача.

Будучи присутньою у попередньому судовому засіданні, представник відповідача Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 проти позову також заперечувала.

25 травня 2022 року від представника відповідача Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Шевченко В.Г., котра є в.о. директора, до суду надійшов відзив на позовну заяву, котрий вмотивовано тим, що Криворізька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, є неналежним відповідачем в даній справі, оскільки лише виконувала приписи нормативно-правових актів вищестоящих органів виконавчої влади України. Вакцинація позивача була обов`язковою в силу його посади.

Присутня у судовому засіданні представник відповідача Відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, Дирда Т.О. також надала пояснення по суті справи. Проти позову позивача, з урахуванням уточнень, заперечувала, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а наказ №135к/тр від 05 листопада 2021 року про відсторонення позивача від роботи, таким, що винесений у відповідності із законодавством України.

Від начальника Відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Новікова М. до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в котрих останній посилається на те, що 29 жовтня 2021 року керівнику гуртка Криворізької загальноосвітньої школи I-III ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області Трофімову М.В. адміністрацією закладу письмово було повідомлено про необхідність надання підтверджуючого документа про наявність обов`язкового профілактичного щеплення проти «COVID-19» на підставі наказу МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року №2153 та пункту 41-6 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень для проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом

МОЗ від 16 вересня 2011 року №595. Також попереджено про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати від 05 листопада 2022 року у разі не подання до адміністрації вищевказаних документів. 05 листопада 2021 року наказом по Криворізькій загальноосвітній школі I-III ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, адміністрацією закладу керівника гуртка Трофімова М.В. було відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти «COVID-19» без збереження заробітної плати з чітким посиланням на нормативно-правові акти та норми закону, що регулюють дане питання. Право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовився від обов`язкового щеплення. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Враховуючи викладене, просить відмовити у позові.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів, розглянувши подані сторонами справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що уточнений позов не підлягає задоволенню, з наступник підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 55 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на судовий захист від протиправних посягань.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 (а.с.6-8), наказом директора Шевченко В.Г. №80/1-к від 18 серпня 2009 року по Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, переведений з посади хормейстера на посаду керівника гуртка з 18 серпня 2009 року, підстава, заява ОСОБА_1 (а.с.9).

Факт трудових відносин позивача з Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, тако жне заперечувався учасниками процесу.

29 жовтня 2021 року в.о. директора Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області Кіянчук І. складено повідомлення керівника гуртка ОСОБА_1 №203 від 29 жовтня 2021 року Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, згідно з яким Криворізька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області повідомляє, що з 08 листопада 2021 року на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників закладів освіти, просить позивача до 05 листопада 2021 року, надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19, або довідку про абсолютні протипоказання, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року №595. Також позивачу повідомлено, що у випадку ненадання вказаних документів у встановлений строк, 08 листопада 2021 року його відсторонять від роботи без збереження заробітної плати (а.с.10).

Другий примірник даного повідомлення позивач ОСОБА_1 отримав 01 листопада 2021 рок, що підтверджується його особистим підписом у повідомленні та не оспорювалось сторонами в ході розгляду справи.

05 листопада 2021 року, керуючись статтею 46 КЗпП, частиною 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційній хвороб» від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ, наказом МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року №2153, пунктом 41-6 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236, в.о. директора Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області Шевченко В., видано наказ №135к/тр від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_5 », відповідно до якого ОСОБА_1 , керівника гуртка, відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19, без збереження забортної плати. Підстава: повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 ОСОБА_5 від 01 листопада 2021 року (а.с.11).

З даним наказом позивач був ознайомлений.

Відповідно до статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року №21-1465а15.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року по справі «РуїзТоріха проти Іспанії» Суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України визначено можливість відсторонення працівників від роботи лише у випадках, прямо передбачених законодавством.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та статтею 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення в Україні» обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору.

При цьому передбачається, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт (ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України (ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Наказом Міністерства охорон здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» встановлено, що на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Даним наказом МОЗ України №2153 від 04 жовтня 2021 року, передбачено, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до «Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року №595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за №1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 жовтня 2019 року №2070).

Міністерством юстиції України зроблено висновок, що наказ МОЗ №2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції Право на повагу до приватного і сімейного життя, а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (п.4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28 грудня 1992 року №731).

Отже, у разі виникнення недовіри до вказаного наказу МОЗ та питань щодо його законності, не має бути сумнівів, зважаючи на те, що необхідну процедуру введення його в дію він пройшов.

Таким чином, якщо ставити питання обов`язковості вакцинації для працівників з наведеного вище переліку, наказу МОЗ України №2153 від 04 жовтня 2021 року, то її можуть не робити лише ті працівники, які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень.

Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний «Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (форма №028-1/о), в якому зазначається про постійне чи тимчасове протипоказання до вакцинації, з відтермінуванням її до певного часу. При цьому, лише єдиним абсолютним постійним протипоказанням до щеплення конкретною вакциною є важка алергічна реакція на першу дозу цієї вакцини. У цьому випадку пацієнтові рекомендують щепитися від COVID-19 іншою вакцино, за умови її наявності.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано суду доказів того, що він має такий стан здоров`я, що є перешкодою для вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Надана позивачем довідка про отримання ним щеплення від вітряної віспи 26 листопада 2021 року, та його переконання, що її неможна поєднувати з щепленням від «COVID-19», не є належним доказом з урахуванням зазначеного вище (а.с.12).

Відповідач видавши оспорюваний наказ застосував відсторонення позивача від роботи, оскільки це прямо передбачено на рівні законодавства.

Так, зокрема, відповідно до п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в оновленій редакції) саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року №2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України,частини другої статті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу , крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України Про оплату праці та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Бездіяльність роботодавця з відсторонення працівників може мати негативні наслідки для нього, оскільки за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення Порушення правил щодо карантину людей, яка визначає, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб , іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, він може бути притягнений до адміністративної відповідальності.

Статтею 2 КЗпП, визначено, що працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України, викладеними у пункту 10 Постанови від 24 грудня 1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці , якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП).

В законодавстві України відсутня норма, яка дозволяла б примусову вакцинацію. А саме, навіть якщо щеплення обов`язкове, змусити будь-кого вакцинуватися примусово неможливо, а тому у разі відсутності вакцинації діюче законодавство дозволяє відсторонювати деяких працівників без виплати заробітної плати.

Розглядаючи цю справу, суд зазначає, що обов`язковість щеплень є втручанням у право на повагу до приватного життя, яке гарантовано ст.8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Разом з тим, такі втручання є цілком допустимими.

Так, для визначення законності таких втручань Європейський суд вказує на те, що аби визначити, що це втручання потягнуло за собою порушення ст.8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті тобто встановити, чи є втручання виправданим відповідно до закону і чи має воно на меті законні цілі, і чи були вони виправданими в демократичному суспільстві.

Досліджуючи питання наявності закону Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в ухваленому 08 квітня 2021 року рішенні у справі Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява №47621/13) у рішенні, яке суд вважає необхідним застосувати і при даних правовідносинах, наголошує наступне (п. 266): оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, при чому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії (див., наприклад, Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки [GC], №№28859/11і 28473/12, §167, 15листопада 2016р., з додатковим посиланням).

ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень.

В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Розглядаючи питання, чи є мета, за для якої був встановлений обов`язок робити щеплення, законною, ЄСПЛ навів наступні аргументи (п.272): що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами,ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8.

А у відповідь на питання необхідності в демократичному суспільстві обов`язкової вакцинації суд наводить такі доводи:

285. … Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу.

В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом.

Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань .

З цих підстав суд визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини.

Стосовно наслідків, які чітко передбачені в основному законодавстві, недотримання загальних правових обов`язків, спрямованих на охорону, зокрема здоров`я людей, то суд зауважує, що вони по суті захисні, а не каральні за своїм характером.

Щодо порушення прав на працю, про що зазначає позивач, який відмовився від щеплення, ЄСПЛ зазначив таке: 306. Суд визнає, що відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Однак це було прямим наслідком її рішення свідомо обрати саме цей шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я.

Верховний Суд у своїй постанов від 10 березня 2021 року по справі №331/5291/19 зазначає, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим.

У даному випадку, держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей.

Отже, право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено, з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовивився від обов`язкового щеплення.

Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Таким чином суд вважає, що керівник навчального закладу, в.о. директора Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області Шевченко В., на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняла рішення про тимчасове відсторонення від роботи ОСОБА_1 .

Сторони ствердили, що позивача було поновлено на роботі з 03 березня 2022 року. Даний факт ніким не оспорювався.

Що стосується вимоги позивача про виплату останньому невиплаченої заробітної плати за час відсторонення від роботи, слід зазначити наступне.

В законодавстві відсутнє визначення поняття відсторонення від роботи, на практиці відсторонення від роботи означає призупинення трудових правовідносин, тобто тимчасове увільнення працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і, в свою чергу, тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання та відповідно, сплачувати заробітну плату.

Тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків, в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством,) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період відсторонення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Відсторонення від роботи оформляється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення.

Працівник має ознайомитись з таким наказом негайно під розпис, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю.

Так, в наказі від 05 листопада 2021 року №135к/тр «Про відсторонення від роботи ОСОБА_5 » з яким був ознайомлений позивач та який, як встановлено судом, видано у відповідності до вимог чинного законодавства, зазначено, що ОСОБА_1 відсторонено від роботи на час відсутності щеплення проти відсутності щеплення проти COVID-19.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності у нього документів, які б спростовували наявність обставин, що стали підставою для відсторонення його від роботи, зокрема, медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я чи документ (COVID-сертифікат), що підтверджує здійснення ОСОБА_1 обов`язкового профілактичного щеплення (вакцинації) проти COVID-19.

Отже , оскільки вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу в.о. директора Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області Шевченко В. від 05 листопада 2021 року №135к/тр «Про відсторонення від роботи ОСОБА_5 » задоволенню не підлягає, то не підлягають до задоволення і вимоги про виплату позивачу невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, оскільки такі вимоги є похідними.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України).

За правилами ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.13, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про скасування наказу про відсторонення від роботи від 05 листопада 2021 року, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі виклеєного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 141, 211, 247, 258, 259, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Уточнений позов ОСОБА_1 до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Відділу освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про скасування наказу про відсторонення від роботи від 05 листопада 2021 року, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 17 серпня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Криворізька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка Криворізької міської ради Дніпропетровської області, юридична адреса: 50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд.№40;

- відповідач: Відділ освіти виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, юридична адреса: 50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд.№20.

Суддя: Н. Ю. Вікторович