Справа № 694/676/22
провадження № 2/694/236/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

05.08.2022 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сакун Д.І. з участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А. розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

03.05.2022 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 11006,89 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000.00 грн., а також понесені витрати за надання правової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 6 червня 2020 року близько 19 години, відповідач ОСОБА_2 , на ґрунті неприязних відносин, маючи прямий умисел на спричинення позивачу тілесних ушкоджень, прийшов до його присадибної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , на вулиці, умисно наніс удар металевим прутом по голові, по лівому плечі, внаслідок чого спричинив йому, згідно висновку експерта тілесні ушкодження у вигляді чисельних забоїв голови, синця на лівому плечі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розладу здоров`я, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.125 КК України. 12 червня 2020 року відомості про цю подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування. Вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України повністю доведена. 04.09.2020 року ОСОБА_3 , повідомлено про підозру. Відповідно до ухвали Звенигородського районного суду від 21 грудня 2021 року кримінальне провадження № 0000426 від 12.06.2020 року за ч. 2 ст.125 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_2 було закрито на підставі п. 10 ч.І ст.284 КІІК України. Черкаський апеляційний суд ухвалою від 31 березня 2022 року ухвалу залишив без змін. Закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України не відноситься до реабілітуючих (виправдовувальних) обставин. А рішення суду що набрало законної сили звільняє від доказування відносно тих обставин, що були встановлені судом. В зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 позивач поніс матеріальні витрати на лікування в сумі 5004 грн.89 коп., що підтверджується відповідними фіскальними чеками що додаються до позовної заяви. Так, як прямого транспортного сполучення між селом Будище Звенигородського району та містом Звенигородкою немає, ОСОБА_1 змушений був понести додаткові витрати на транспорт, для лікування, участі в слідчих діях та судових засіданнях. Сума витрат на транспорт становить 6002 грн. Крім матеріальної шкоди, своїми протиправними діями відповідачем йому було завдано моральної шкоди, котра виразилась в тому, що йому було завдано фізичного болю, тривалий час останній був позбавлений можливості вести звичний для себе спосіб життя, затрачав додаткові зусилля для проживання, постійно зазнавав моральних страждань, які полягають в тому, що він морально і психічно страждав, стан здоров`я позивача погіршився, він змушений терпіти моральні приниження, порушено його звичайний спосіб життя, він втратив сон, став нервовий, втратив душевний спокій та рівновагу. Протиправні дії відповідача призвели до втрати його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації життя. Вказану моральну шкоду позивач оцінює в 30 000 грн. Відповідач взагалі відмовляється відшкодовувати заподіяну матеріальну і моральну шкоду злочином, який він скоїв, ухиляється від спілкування.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 03.05.2022р. справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 22.06.2022

відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_3 був належно повідомлений про розгляд справи, за адресою реєстрації, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзиву до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що Ухвалою Звенигородського районного суду від 21.12.2021року закрито провадження по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31.03.2022 року ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області залишено без змін.

Згідно товарного чеку від 06.06.2020 року ОСОБА_1 сплатив за плівку для рентгену 300 грн.

Згідно акту №1289 від 20.06.2020 року ОСОБА_1 оплатив на користь ТОВ «Олександрівський консультативно-діагносичний центр» 990 грн. за обстеження головного мозку.

Також, позивачем долучено до позову чеки з аптечних пунктів на суму 3663.29 грн.

Разом з тим, позивачем зроблено розрахунок витрат на транспорт, згідно якого сума витрат становить 6002.00 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 ЦПК України).

Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки , суди повинні мати на увазі , що відповідно до статей 1166 , 1187ЦКшкода , завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи , підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала . Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови , що дії останнього були неправомірними , між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної

особи , а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки , - незалежно від наявності вини .

Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто, будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії(бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом з`ясовано, що внаслідок отриманих травм стан здоров`я позивача погіршився і він проходив лікування.

Проте, на підтвердження позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди позивачем не надано ані виписки із медичної карти хворого із зазначенням діагнозу, призначеного лікування, станом здоров`я на час виписки та рекомендацією лікаря щодо подальшого лікування, ані копій чеків про придбання медичних препаратів згідно призначення лікаря, направлення на медичне обстеження, довідку про призначення ліків.

Дослідивши надані позивачем копії фіксальних чеків, суд вважає, що ряд медичних препаратів, придбаних позивачем, не містять доказів, що саме ці медичні препарати призначалися лікарем та входили до курсу лікування. Також, позивачем надані фіскальні чеки про переказ коштів через банківський термінал, однак, дані фіскальні чеки не мають ніякої інформації щодо придбання саме ліків за призначенням.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1290 грн., а саме 300 грн. - оплата плівки для рентгену, згідно товарного чеку від 06.06.2020 та 990 грн. - оплата на користь ТОВ «Олександрівський консультативно-діагносичний центр» за обстеження головного мозку, згідно акту №1289 від 20.06.2020 року, оскільки саме такий розмір матеріальної шкоди підтверджений належними та допустимими доказами.

Що стосується витрат на транспорт, суд не може прийняти до уваги наданий позивачем розрахунок, адже він не містить належного та об`єктивного розрахунку витрат палива, в якому було б зазначено технічно обґрунтовані витрати палива відповідного транспортного засобу, а також ціль поїздки. Крім того, позивачем не було надано належних доказів в обґрунтування вимог щодо відшкодування понесених витрат на транспортні розходи у сумі 6002.00 грн., які виникли у нього через необхідність їздити в лікарню, прокуратуру та суд. Позивачем не було надано копій чеків на придбання палива, та доказів того, що вказані поїздки знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням шкоди, завданої відповідачем.

Враховуючи, що позивач на підтвердження своїх вимог про відшкодування витрат, понесених на лікування та паливо не надав належних доказів в повному обсязі, суд прийшов до висновку про відшкодування таких витрат частково.

Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої

внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний із порушенням звичного життєвого укладу позивача, який був вимушений проходити лікування, втрачати час на звернення до правоохоронних органів, візити до слідчих, суду, надання пояснень тощо.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 позивачеві завдано моральної шкоди, яка виразилася у відчутті ним фізичного болю при заподіянні легких тілесних ушкоджень, необхідності відновлювати попередній стан здоров`я.

Проте, суд не погоджується з розміром моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що у зв`язку із спричиненням позивачеві легких тілесних ушкоджень він зазнав моральних та фізичних страждань.

З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань та їх негативних наслідків, які виразилися в спричиненні йому легких тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 3000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було заявлено дві позовні вимоги, а саме про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992.40 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди завданої злочином, тому враховуючи часткове задоволення позову в цій частині, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати за сплату судового збору у розмірі 99.24 грн.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, тому враховуючи часткове задоволення позову з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 116,31 грн..

Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат за надання правової допомоги з відповідача.

До матеріалів справи долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Безуглим Б.І., договір про надання правової допомоги від 20.04.2022 року та, квитанцію про оплату послуг на суму 4500.00 грн..

При цьому, відповідачем не подано відзиву або заперечення щодо стягнення вказаної суми витрат, клопотання про зменшення відповідних витрат відповідач також не заявляв.

Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 470,70 грн.

Керуючись ст. ст. 11,22, 1166-1168,1195 ЦК України, ст. ст.16, 76-81, 141 258, 264, 265, 274-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в сумі 1290.00 (одна тисяча двісті дев`яносто) грн., моральну шкоду у розмірі 3000.00 (три тисячі) грн., понесені витрати за сплату судового збору в сумі 99,24 (дев`яносто дев`ять гривень двадцять чотири копійки) та витрати за надання правової допомоги в сумі 470, 70 (чотириста сімдесят гривень сімдесят копійок) грн., що разом становить 4859,94 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень дев`яносто чотири копійки) грн..

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 116,31 (сто шістнадцять гривень тридцять одна копійка) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 05.08.2022.

Суддя Д.І. Сакун