У Х В А Л А

18 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 758/463/15-ц

провадження № 61-12817св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Даценка Артура Миколайовича про зупинення виконання заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторія Іванівна, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визнати недійсним договір дарування від 24 жовтня 2011 року, згідно з яким ОСОБА_4 , діючи від її імені на підставі довіреності від 14 червня 2011 року, подарувала ОСОБА_1 42/100 частин квартири АДРЕСА_1 , а також зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкоди в користуванні указаною квартирою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року до участі у справі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 травня 2016 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О. І., залучено правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка підтримала позов.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування частини квартири, укладений ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , 24 жовтня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Афіндуліді В. І., зареєстрований в реєстрі за № 3365, за яким право власності на 42/100 частин квартири АДРЕСА_1 перейшло у власність ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 243, 60 грн судового збору.

Не погодившись з указаним рішенням суду, ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, до якої приєдналася ОСОБА_4 .

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року скасовано, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року залишено в силі. Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

06 грудня 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шестакова Ю. В. подала заяву про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шестакової Ю. В. про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шестакова Ю. В. подала апеляційну скаргу на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року, у якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шестакової Ю. В. залишено без задоволення. Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року.

Також ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Даценка А. М. про зупинення виконання заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року до закінчення касаційного провадження.

28 липня 2022 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Даценко А. М. повторно звернувся до Верховного Суду з клопотанням про зупинення виконання заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Клопотання представника заявника мотивоване тим, що незупинення виконання рішення суду або зупинення його дії до розгляду справи по суті буде однією з основних підстав для задоволення віндикаційного позову ОСОБА_3 , що порушить права добросовісних набувачів - нових власників квартири АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення (дії) виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому вона не підлягає примусовому виконанню. Таким чином, підстави для задоволення клопотання заявника в частині зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року відсутні.

Також відсутні підстави для задоволення клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Даценка А. М. в частині зупинення виконання заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року,оскільки ним не наведено достатньо обґрунтованих підстав та не надано жодних доказів, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, доводи клопотання зводяться лише до ймовірності настання негативних наслідків.

Керуючись статтею 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Даценка Артура Миколайовича про зупинення виконання заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко