Дата документу 04.07.2022
Справа № 334/8596/21
Провадження № 2/334/900/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Хомутського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча компанія «Позитив» про визнання недійсним договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, спордою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2021 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Федоров М.Д. звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча компанія «Позитив» про визнання недійсним договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, укладений між співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та ТОВ «ОК «Позитив».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.07.2018 року між співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_3 , що діє на підставі протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 15.04.2018 року та ТОВ «ОК «Позитив», в особі директора Квятковського М.А., що діє на підставі Статуту, уклали Договір № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року про надання послуг з управління будинком, спордою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину 1-4216, видане 25.10.2011 року Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою; свідоцтво про право власності № 2522 видане 14.12.1998 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, що підтверджується Інформацією з Державного рестру речових прав на нерухоме майно № 254990157 від 29.04.2021 року.

Позивач вважає, що Договір № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд укладений з порушенням вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України, а також норм ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та ст.ст. 14, 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а отже є незаконним, оскільки не базується на засадах законності, рівності учасників договору та відповідності такого договору умовам типового договору, затвердженому на законодавчому рівні.

Під час розгляду цивільної справи № 334/4034/21, яка перебуває в провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя, позивачу стало відомо про наявність «фальсифікованого» протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 15.04.29018 року, на яких він присутнім не був, адже про час та місце проведення зборів, у встановленому законом порядку, не повідомлявся, однак був обраним одним з трьох уповноважених осіб щодо контролю за укладенням, внесенням змін, розірванням та виконанням договору з управителем (управителями).

Фактично підпис позивача, власника квартири АДРЕСА_2 в протоколі було підроблено.

Сусіди позивача, власники квартир № 1 , 6 , 7 , 10 , 11 , 12 , також не були обізнані про факт проведення загальних зборів співвласників та про затвердження Договору з відповідачем.

Загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 725,25 кв.м. За текстом Протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , зазначено, що загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 661,08 кв.м.

У зборах нібито взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 14 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 567,88 кв.м.

Також зазначив, що загальна площа квартир відсутніх співвласників будинку під час проведення даних загальних зборів складає 328,04 кв.м. Отже, фактично присутніми на загальних зборах від 15.04.2021 р. могли б бути власники квартир загальною площею не більше 239,84 кв.м. що у відсотковому співвідношенні складає лише 36,28 % кворуму, чого не достатньо для прийняття рішення щодо укладення Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд із відповідачем.

Крім цього, на загальних зборах було обрано трьох уповноважених осіб співвласників багатоквартирного будинку під час укладення, внесення змін та розірвання договору з управителем, а саме: ОСОБА_3 (власницю кв. № 4 ), ОСОБА_4 (власника кв. № 11 ), ОСОБА_2 (власника кв. № 12 ). Оскаржуваний Договір мав бути підписаний всіма уповноваженими особами. Проте, як вбачається з матеріалів справи, Договір № 01/07/2017-24 від 01.07.2018 р. з його додатками та послідуючими додатковими угодами підписуються лише однією особою - ОСОБА_5 .

Адже, підпис однієї з уповноважених осіб співвласників будинку (обраних його загальними зборами) під час укладення, внесення змін до Договору № 01/07/2017-24 від 01.07.2018 р., вчинений з перевищенням повноважень останньої, адже ОСОБА_3 одноосібно не володіла необхідним обсягом цивільної дієздатності, що забезпечує її самостійно здійснювати від імені співвласників будинку даний правочин.

В дійсності, загальні збори не проводилися взагалі, а на зустрічі з представником обслуговуючої компанії були присутні лише декілька мешканців будинку (навіть не співвласників). Під час зустрічі було попередньо погоджено бажання жильців відмовитися від послуг ТОВ «Місто для людей» і після розірвання договору з поточним управителем розглянути питання про укладення договору з ТОВ «ОК «Позитив».

При цьому, умови договору з відповідачем не обговорювалися під час зустрічі. Проект оскаржуваного Договору жодна особа не бачила і голосувати за нього співвласники не могли.

Протокол Загальних зборів співвласників не містить вказаних положень і з наданих до матеріалів справи документів взагалі не можна встановити який саме текст правочину та з якими умовами було нібито погоджено зборами. Виходячи із змісту протоколу від 15.04.2018 року, зборами співвласників не було затверджено умови оскаржуваного Договору.

Просить визнання недійсним Договір № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, укладений між співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та ТОВ «ОК «Позитив» та стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі на праничу допомогу у розмірі 5400,00 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/8596/21 від 12.11.2022 року відкрито провадження справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

14.12.2021 року від ТОВ «ОК «Позитив» надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Черкашин І.І. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_6 надав пояснення по суті позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення свідків, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі статтями 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину 1-4216, видане 25.10.2011 року Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою; свідоцтво про право власності № 2522 видане 14.12.1998 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, що підтверджується Інформацією з Державного рестру речових прав на нерухоме майно № 254990157 від 29.04.2021 року (а.с.13, 14).

01.07.2018 року між співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , в уповноваженій особі Сазонової О.М., що діє на підставі протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 15.04.2018 року та ТОВ «ОК «Позитив», в особі директора Квятковського М.А., що діє на підставі Статуту, уклали Договір № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року про надання послуг з управління будинком, спордою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд.

Умовами даного договору визначено предмет договору, вартість послуг та порядок оплати, права та обов`язки сторін, права замовника та зобов`язання Управітеля, відвідальність сторін і порядок розв`язання спорів, також договором передбачено форс-мажорні обставини, інші умови, реквізити сторін.

Додатками до договору є:

додаток № 1 - складові тарифу на послуги з утримання будинків і споуд та прибудинкових територій;

додаток № 2 - перелік та періодичність надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

додаток № 3 - загальні відомості про прибудинков територію;

додаток № 4 - загальні відомості про об`єкт та співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до п.7.1 Договір набирає чинності з 01.07.2018 року і діє до 30.06.2019 року.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 статті 11 передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України), так і інші юридичні факти (п.4 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У постанові від 16.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18), Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

За приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечатьКонституціїі законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечитиКонституціїі законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем.

При цьому, обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Так, відповідно до положень п. 1 Договору № 01/07/2018-24, Управитель, зобов`язався надавати Замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі мешканців об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі послуги), також зобов`язується забезпечувати надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а Замовник повінен забезпечити своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим Договором, а також відшкодувати здійнені Управителем необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі коли Управитель отримав на такі витрати письмову згоду Замовника (а.с.21).

Відповідно до п. 2.2, п. 2.3 Договору № 01/07/2018-24, вартість послуг за Договором згідно Додатку № 1 до Договору складає 3269,20 гривень на місяць, 5,00 гривень на 1 кв.м. Оплата за надані Управителем послуги здійснюється співвласниками будинку щомісяця до 20 числа міцяся, наступного за розрахунковим, на підставі рахунка-квитанції, яка надається Управителем до 10 числа місяця, наступного за розрахунком. Загальна площа квартир та нежитлових приміщень становить 653,00.

Додатком № 2 до Договору № 01/07/2018-24, визначено перелік та періодичність надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Додатком № 3 до Договору № 01/07/2018-24, визначено загальні відомості ро прибудинкову ториторію будинку по АДРЕСА_1 , загальна площа квартир та нежитлових приміщень становить 725,37.

Додаток № 4 до Договору № 01/07/2018-24 містить загальні відомості про об`єкт та співвласників багатоквартирного будинку, а саме:

загальна площа будинку згідно інвентарної справи - 725,37 кв.м;

загальна житлова площа - 653,00 кв.м.№

площа нежитлових приміщень - 72,25 кв.м.;

кількість житлових квартир - 12;

кількість під`їздів - 2;

кількість поверхів - 2;

загальна кількість власників квартири - 15 ;

загальна кількість власників нежитлових приміщень - 1.

Відповідно до додаткової угоди від 28.12.2018 року про внесення змін до Договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року, внесено зміни до Додатка № 1 до Договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року та викладено у новій редакції (нова редакція додається до Додаткової угоди) (а.с.32).

Відповідно до абз. 2 п.1 Додаткової угоди № 1 від 30.06.2019 року про пролонгацію Договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року, жодна із сторін не повідомила письмово за один місяць до закічення дії договору про розірвання Договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року, тому підписуючи дану Додаткову угоду сторони погодились, що вищевказаний Договір продовжено та той самий строк та на тих самих умовах (дія Договору Договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року, продовжена до 30.06.2020 року (а.с.33).

Додатковою угодовою № 3 від 09.06.2020 року про пролонгацію Договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року строк дії Договору продовжено до 30.06.2021 року (а.с.34).

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ, вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно доЗакону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватись виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку визначених таким договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Статтею 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» передбачено, що Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.

Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

З п. 4, 5 протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 15.04.2018 року вбачається, що співвласники житлових приміщень у кількості 14 осіб проголосували вибрати нового управителя (виконавця для надання послуг з управління та утримання будинку) ТОВ «ОК «Позитив», ОСОБА_7 ознайомила присутніх з проектом договору на управління та утримання багатоквартирним будинком та присутніми затверджено істотні умови договору з новим управителем.

П. 6 Протоколу обрано уповноважених осіб співвласників будинку під час укладання, внесення змін та розірвання договору управителем (управителями), здійснення контролю за його виконанням у кількості 3 осіб до складу яких включили: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Спірний Договір було укладено уповноваженою на це особою ОСОБА_3 , яка на законних підставах діяла від імені співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Щодо підписання договору одним з уповноважених осіб співвласників багатоквартирного будинку, суд зазначає, що це мало місце, однак, це не є підставою вважати правочин недійсним, оскільки протягом понад трьох років ніхто із співвласників багатоквартирного будинку не звертався як до Управителя так і до суду з вимогою визнати вказаний договір недійсним, або розірвати його. При цьому, відповідно до додатковою угодою № 1 від 30.06.2019 року дію договору продовжено до 30.06.2020 року, додатковою угодою № 2 від 09.06.2020 року дію договору продовжено до 30.06.2021 року на тих самих умовах.

В силу положень ч.6 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору.

Наявності повідомлень про відмову від Договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року, судом не встановлено.

Співвласники багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 здійснювали оплату за спожити житлово-комунальні послуги, що надавалися та надаються Управителем.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку № 3774 за період з 01.07.2018 року по 07.12.2021 року (відомості бухгалтерського обліку) по АДРЕСА_1 відповідачем нараховано за надані послуги - 142502,64 гривень, з них сплачено співвласниками багатоквартирного будинку - 111998,63 гривень. Розмір несплачених коштів споживавами становить 30504,01 гривень, в тому числі ОСОБА_2 у розмірі 15813,76 гривень (а.с.52-61).

Також судом встановлено, що питання щодо визнання договору недійсним виникло лише після того, як ТОВ «ОК «Позитив» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про сплату заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Зокрема у постанові Верховного суду від 08.05.2015 року у справі № 904/2156/18 зазначено, що правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено ч. 1 ст. 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Таким чином, із змісту ч. 1 ст. 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Також, вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі N 3-59гс14.

Таким чином, підсумовуючі вищевикладене, слід вказати, що Договір № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року укладений на підставі волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Співвласники багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 своїми діями схвалили вказаний договір. Будь-якого впливу до волевиявлення співвласників, викладених у протоколі Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 15.04.2018 року відповідач немає. Станом на час розгляду даної справи протокол Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 15.04.2018 року є чинним та ніким не оспорений.

Позивач посилаючись на те, що фактично його підпис у протоколі Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 було підроблено не надав суду належних та допустимих доказів.

Згідно ст. 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначеноЗаконом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III, статтею 1, якого, встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

За клопотанням позивача, під час розгляду справи судом були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_8 пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_11 . В 2018 року співвласники уклали договір з ТОВ «ОК «Позитив» договір на обслуговування багатоквартирного будинку. Вона отримує рахунки від ТОВ «ОК «Позитив», але за послуги не сплачує, оскільки компанія не надає послуги належним чином.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_12 . ТОВ «ОК «Позитив» надсилає рахунки за послуги з утримання багатоквартирним будинку, які він сплачував. В теперішній час він перестав сплачувати рахунки відповідача, оскільки компанія нічого не робить. Вони звертались до ТОВ «ОК «Позитив», але вони кжуть що на балансі дому грошей немає. Звідки взялась компанія не знає, не в яких зборах участі не брав, не яких договорів в не бачив.

ОСОБА_10 пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_13 . В травні 2018 року було розірвано договір з ТОВ «Місто для людей» та укладено договір з ТОВ «Позитив». Компанія договір для обговорення на загальних зборах не присилав.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що мешкає а адресою: АДРЕСА_14 . У травні 2018 року відбулися загальні збори співвласників будинку. На зборах вирішили розірвати договір з ТОВ «Місто для людей» та укласти новий договір з ТОВ «ОК «Позитив». У липні 2018 року вона з ОСОБА_12 віднесли пакет документів до ТОВ «ОК «Позитив`і щось там підписали. У них є двірник, який виконує послуги частково.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . Компанія «Позитив» обслуговує їх будинок. Рахунки на оплату надсилаються, але вона їх не сплачує, оскільки компанія їх не обслуговує.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_15 . Обслуговує їх будинок компанія «Позитив». Рахунки приходять на оплату, однак вона їх не сплачує. Є тільки двірник, більше ніякі послуги не надаються. Раніше була компанія «Мсто для людей», потім на загальних зборах розірвали договір з цією компанією та уклали договір з компанією «Позитив». У 2018 році вона та ОСОБА_11 їздили у компанію «Місто для людей». У «Позитив» їздили укладати договір.

Свідок ОСОБА_3 , пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_13 . На загальних зборах співвласників будинку, які відбулись у 2018 році була більшість власників квартири. Вирішували питання про розірвання договору з компанією «Місто для людей».

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_11 . В 2018 році участі у загальних зборах та у складенні будь-яких документів не приймав, підписи на документах не ставив.

Аналізуючи покази свідків, судом встановлено, що допитані свідки є співвласниками та мешканцями будинку АДРЕСА_1 , які незадоволені наданням послуг відповідачем з управління багатоквартирним будинком. Разом з тим, ніхто зі свідків не звертався до Управителя щодо питання надання послуг неналежної якості, та не довів що Договір № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року було укладено з порушенням вимог на які посилається позивач.

За положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналізуючи умови спірного Договору, судом не встановлено їх невідповідності умовам Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 484, враховуючи також і приписи ст.ст.626-632, 638 ЦК України.

При цьому, слід зауважити, що згідно ст.ст.215, 638 ЦК України, відсутність у договорі всіх істотних умов, є підставою для визнання такого правочину недійсним лише в разі доведення особою, яка не є стороною спірного Договору, наявності порушень (не визнання або оспорювання) її прав або охоронюваних законом інтересів, у протилежному випадку, це є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову без надання оцінки дійсності умов спірного Договору.

Проте, позивачем не обґрунтовано та не доведено які саме його цивільні права або законні інтереси порушує спірний Договір, наявності підстав для правового захисту прав або законних інтересів позивача у спірному Договорі, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно приписів ч.1, ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (заявника).

Керуючись статтями: 4, 10, 12, 13, 18, 43, 76, 89, 141, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча компанія «Позитив», про визнання недійсним договору № 01/07/2018-24 від 01.07.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, спордою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_16 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча компанія «Позитив», , адреса: 69041, м.Запоріжжя, вулиця Мінська, буд. 5.

Суддя Ісаков Д.О.