09.08.2022
Справа № 2-102/11
4-с/469/3/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2022 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Березанського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), -
ОСОБА_1 27 січня 2022 року звернулась до суду із зазначеною скаргою, у якій просила визнати неправомірною бездіяльність начальника Березанського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо нескасування арешту, накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження б/н від 09 вересня 2011 року, реєстраційний номер обтяження 11747256, та зобов`язати Березанський відділ Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з належного їй нерухомого майна, накладений ВДВС на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження б/н від 09 вересня 2011 року, реєстраційний номер обтяження 11747256.
Заявник посилається на те, що 02 грудня 2011 року державним виконавцем ВДВС Березанського РУЮ Волощук О.О. відкрито виконавче провадження № 30179454 про стягнення з заявника виконавчого збору в сумі 199,26 грн. у межах примусового виконання рішення Березанського районного суду Миколаївської області у цивільній справі № 2-102/11 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію.
02 березня 2011 року заявник сплатила заборгованість у повному обсязі.
24 квітня 2012 року виконавчий документ повернуто стягувачеві через відсутність у боржника майна, проте при цьому арешт майна боржника виконавцем скасовано не було, а 20 січня 2022 представника заявника повідомлено виконавчою службою про неможливість вирішення питання про зняття арешту з майна у зв"язку зі знищенням виконавчого провадження.
У судове засідання заявник та її представник ОСОБА_2 не з`явилися, представник заявника надала заяву про розгляд скарги за їх відсутності та підтримання заявлених вимог.
Представник Березанського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник стягувача АТ Миколаївобленерго у судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що заборгованість у розмірі 1821,60 грн., яка стягнута з ОСОБА_1 на користь АТ за рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2011 року по справі № 2-102/2011, погашена боржником 02 березня 2011 року у повному обсязі; просив розглядати скаргу без участі представника АТ Миколаївобленерго (а.с.36, 46).
Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка осіб не перешкоджає розгляду скарги.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (в редакції від 06 грудня 2021 року) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (в редакції від 06 грудня 2021 року) встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як вбачається з матеріалів справи № 2-102/11 за позовом ВАТ ЕК Миколаївобленерго до ОСОБА_1 про стягнення суми збитків, на підставі рішення суду від 15 лютого 2011 року Березанським районним судом Миколаївської області 28 лютого 2011 року видано виконавчий лист у справі № 2-102/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ЕК Миколаївобленерго в рахунок відшкодування збитків 1821,60 грн.; судові витрати за сплату державного мита в сумі 51,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в суді в сумі 120,00 грн. (а.с.21).
Постановою державного виконавця ДВС Березанського РУЮ Волощук О.О. від 02 грудня 2011 року виконавче провадження № 29154525 про стягнення з ОСОБА_1 боргу закінчено у зв`язку із сплатою суми боргу (а.с.20).
Сплата боргу підтверджена також довідкою філії Березанського району АТ Миколаївобленерго Південного округу від 16 грудня 2021 року (справа №2-102/11, 4-с/469/1/22, а.с.10).
Як встановлено з витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП спецрозділ) виконавче провадження № 30179454 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 199,26 грн. завершено на підставі постанови ВДВ Березанського РУЮ від 09 вересня 2011 року та повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення (а.с.7-8).
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підтверджено, що 02 вересня 2011 року на нерухоме майно заявника накладено арешт реєстраційний номер 11747256 відповідно до постанови відділу ДВС Березанського РУЮ про арешт майна № 29157525 (а.с.11-18).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (який діяв на момент винесення постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом.
Частиною першою статті 6 Закону № 606-XIVвстановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно з положеннями статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виходячи зі змісту статті 25 Закону № 606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Положеннями ст.57 Закону № 606-XIVпередбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії
постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.
Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону № 606-XIVз майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону).
Частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для реального виконання рішення, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню.
Судом встановлено, що 09 вересня 2011 року ВДВС Березанського РУЮ була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» із встановленням строку повторного пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання до 24 липня 2012 року (а.с.7-8).
При цьому арешт на майно боржника не знято.
Згідно з п. 9.9 розділу IX «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженої наказом Міністерства юстиції №2274/5 від 25.12.2008 року (який діяв на час завершення виконавчого провадження у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачеві) та п.2 розділу XI «Знищення справ та виконавчих проваджень» затвердженої наказом Міністрества Юстиції №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
Отже, виконавче провадження № 30179454, відкрите на підставі постанови ВДВС Березанського РУЮ від 09 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 199,26 грн., було знищено по закінченню строків зберігання.
Згідно результатів пошуку за даними АСВП виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні (а.с.59).
Відповідно до ст. 30 Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:
- закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону;
- повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону;
- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.
Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено, як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.
В ідповідно до п. 4.10.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Отже, відповідно до 50 Закону та Інструкції про проведення виконавчих дій, відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) при поверненні виконавчого документа стягувачеві повинен був зняти накладений арешт на все майно скаржника.
Відповідно до положень ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.258-261, 447-452 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
Скаргу задовольнити у повному обсязі.
Визнати неправомірною бездіяльність начальника Березанського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яка полягає у не скасуванні арешту, накладеного постановою про арешт майна, належного ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження б/н від 09 вересня 2011 року, реєстраційний номер обтяження 11747256.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: