Справа №200/3433/19
Провадження №2/932/944/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2019 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.04.2015 року о 23 годині 45 хвилин по проїзду О.Кальченка в м. Дніпро в районі е/о №64 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21013, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , та автомобілем Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено транспорті засоби. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2015 року водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Відомості ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб ВАЗ-21013, д.р.н. НОМЕР_1 , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У свою чергу цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПрАТ СК «Альфа Страхування». З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_2 як учасник ДТП, та ОСОБА_3 як власник автомобіля Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 08.10.2015 року та із заявою про виплату страхового відшкодування від 09.11.2015 року. Відповідно до звіту оцінки вартості матеріальної шкоди, спричиненої власникові колісного транспортного засобу №2818 від 04.05.2015 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 37 523 грн. 71 коп., у зв`язку із чим МТСБУ перерахувало власнику автомобіля марки Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , суму регламентної виплати у розмірі 32 285 грн. 28 коп. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку, складають 32 285 грн. 28 коп., які відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані позивачу, що порушує його законні права та інтереси. Враховуючи наведене, а також те, що на цей час, відповідно до тверджень позивача, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, позивач змушений звернутись до суду із цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 32 285 грн. 28 коп., судові витрати по справі покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019 року цивільна справа перебувала в провадженні судді Женеску Е.В.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 31.03.2020 року №134 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2020 року цивільну справу передано в провадження судді Яковлева Д.О.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 01.06.2021 року №234 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 року цивільну справу передано в провадження судді Лукінової К.С.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 12.05.2022 року №323 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді від 13 травня 2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась копія ухвали по справі, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 12.04.2015 року о 23 годині 45 хвилин по проїзду О.Кальченка в м. Дніпро в районі е/о №64 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21013, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , та автомобілем Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено транспорті засоби.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2015 року водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2015 року, яка набрала законної сили, а тому є достатньо підстав відповідно до приписів ст.82 ЦПК України для звільнення позивача від доказування цього позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-наслідкового зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, відповідача і завданням шкоди. Вказаними протиправними діями відповідача потерпілій особі було завдано матеріальної шкоди.

Судом також встановлено, що відомості ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб ВАЗ-21013, д.р.н. НОМЕР_1 , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У свою чергу цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПрАТ СК «Альфа Страхування».

З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), ОСОБА_2 як учасник ДТП, та ОСОБА_3 як власник автомобіля Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 08.10.2015 року та із заявою про виплату страхового відшкодування від 09.11.2015 року.

Відповідно до звіту оцінки вартості матеріальної шкоди, спричиненою власникові колісного транспортного засобу №2818 від 04.05.2015 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 37 523 грн. 71 коп.

26.02.2016 року МТСБУ, на підставі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 1 від 23.02.2016 року, було прийнято Наказ № 1499 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату власнику суми у розмірі 32 285 грн. 28 коп., без ПДВ, яку перераховано власнику автомобіля Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням №1499рв від 26.02.2016 року.

Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку, складають 32 285 грн. 28 коп.

МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як зазначено вище та встановлено постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2015 року, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, є відповідач по справі ОСОБА_1 . Відтак, в силу вказаних норм закону, на нього покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

В оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Оскільки відповідач є винною особою у вчиненні вказаного ДТП, і на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, у розмірі 32 285 грн. 28 коп. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою не сплачувався судовий збір, позовні вимоги задоволені, у звязку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 32 285 (тридцять дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева