У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2022 Справа №607/16528/21

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючого судді Сливки Л.М.

-за участю секретаря Крушельницької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Бойка Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Бойко Д.О. звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець вказав, що на виконанні у Відділі знаходиться зведене виконавче провадження №69506512, яке об`єднує в собі наступні виконавчі провадження: виконавче провадження №68926291 з примусового виконання виконавчого листа №500/7639/21 від 21 квітня 2022 року, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в користь держави податкового боргу по платежу єдиного податку з фізичних осіб в сумі 11 632,50 грн; виконавче провадження №69152627 з примусового виконання виконавчого листа №607/16528/21 від 28 лютого 2022 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 16 січня 2019 року в сумі 1 172 366,76 грн, з яких: 900 000 грн сума позики, 102 969,50 грн сума інфляційних втрат, 169 397,26 грн 10% річних та за договором позики від 16 серпня 2020 року в сумі 10 259,59 доларів США, з яких: 10 000 доларів США сума позики, 259,49 доларів США - 3% річних, та стягнення 11 350 грн судового збору. 03 травня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68926291, яка направлена боржнику та отримання останнім 30 травня 2022 року особисто. 03 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69152627, яка направлялась боржнику, однак рекомендоване повідомлення із вказаною постановою повернулося за закінченням терміну зберігання. Всупереч вимогам чинного законодавства станом на 08 серпня 2022 року боржником не подано декларацію про доходи та майно. 12 липня 2022 року на адресу боржника направлено виклик з вимогою з`явитися до державного виконавця 26 липня 2022 року та наголошено про обов`язок подати декларацію про майно та доходи, однак боржник на виклик державного виконавця не з`явився та декларації не подав. В ході примусового виконання виконавчих проваджень, державним виконавцем отримано наступну інформацію, щодо майна боржника. Згідно інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно №306767041 від 08.08.2022 року, арешт на все нерухоме майно боржника накладено. За боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно. Згідно відповіді Підгородянської сільської ради від 11.07.2022 року за №699, за боржником відсутні зареєстровані земельні ділянки. Згідно відповіді Тернопільського районного ГБТІ від 04.07.2022 року за № 156, за боржником нерухоме майно не зареєстроване. Згідно відповіді ГУ Держпродспоживслужби у Тернопільській області від 30.06.2022 року, сільськогосподарська техніка за боржником не зареєстрована. Згідно відповіді Управління держпраці у Тернопільській області від 30.06.2022 року, технологічні транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно відповіді МВС України за боржником зареєстровано транспортний засіб «ЗАЗ», 2002 року випуску, модель 110247, номерний знак НОМЕР_1 . Оскільки місце знаходження даного транспортного засобу державному виконавцеві не відоме, а боржником жодних відомостей чи пояснень досі не надано, 08.06.2022 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме даного транспортного засобу. Згідно відповідей Державної податкової служби від 08.06.2022 року та від 08.08.2022 року, за боржником зареєстровані рахунки відкритті у банківських установах. 03.06.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника на рахунках відкритих боржником у банківських установах та згідно Порядку автоматизованого арешту коштів боржників на рахунках у банках затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2019 №1203/5 через електрону взаємодію в банки до виконання. Згідно відповідей банків отриманих через електрону взаємодію постанови частково виконанні, на рахунках не достатньо коштів для виконання постанови. Згідно відповіді Державної податкової служби від 08.08.2022 року, боржник доходів не отримує. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 26.07.2022 року, боржник за період з 03.06.2022 по 26.07.2022 (період з відкриття виконавчого провадження) державний кордон не перетинав. Перевіркою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) встановлено що боржник є засновником двох товариств і має частку в статутному капіталі (пай) даних товариств номінальною вартістю 4706,70 грн. або 1% в ТОВ «СОФІЯ АГРО КОМ» та 50000 грн. або 50 % в ТОВ «СОФІЯ АГРО». 28.07.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт даних часток (паїв). Перевіркою Єдиного реєстру боржників встановлено, що відносно ТОВ «СОФІЯ АГРО КОМ» у реєстрі наявні п`ять записів, про відкриті виконавчі провадження, що також впливає на вартість частки боржника. Крім того, перевіркою в ЄДР після відкриття провадження у справі №607/16528/21 (21.09.2021) та винесення рішення суду, яке перебуває на виконані (15.01.2022) встановлено, що боржник 25.01.2022 здійснив дарування своєї частки в ТОВ «СОФІЯ АГРО ІНВЕСТ» номінальною вартістю 50 000 грн., що враховуючи той факт, що боржник на рішення суду не подавав апеляцію, є прямим актом ухилення від виконання судового рішення шляхом відчуження наявного у нього майна, (акт приймання передачі частки додається).

Отже, майна у боржника, на яке можна звернути стягнення, крім транспортного засобу який перебуває в розшуку і який через його вік (2002 року випуску) не може покрити і 10 частини боргу, та часток в Товариствах не виявлено, що робить не можливим виконання судового рішення іншим способом, як звернення стягнення на дохід боржника, для чого необхідно, щоб боржник отримував доходи (заробітну плату) в Україні, а тому необхідно встановити тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення боргів за судовими рішеннями, оскільки перебуваючи за кордоном і отримуючи дохід (заробітну плату) там, боржник зможе приховувати свій дохід, що унеможливить звернення стягнення на нього.

Посилаючись на наведене та те, що боржник у добровільному порядку не виконує рішення суду, свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, просить подання задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судомувстановлено, що 21 квітня 2022 року Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/7639/21 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу по платежу єдиного податку з фізичних осіб в сумі 11 632,50 грн.

03 травня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68926291 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованість: за договором позики від 16 січня 2019 року в сумі 1 172 366,76 грн, з яких: 900 000 грн сума позики, 102 969,50 грн сума інфляційних втрат, 169 397,26 грн 10% річних; за договором позики від 16 серпня 2020 року в сумі 10 259,59 доларів США, з яких: 10 000 доларів США сума позики, 259,49 доларів США - 3% річних. Стягнуто 11 350 грн судового збору.

На підставі вказаного рішення суду 28 лютого 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/16528/21.

03 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69152627 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

03 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

03 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

08 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу марки «ЗАЗ», модель «110247», 2002 року випуску.

26 липня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №68926291 та №69152627 у зведене виконавче провадження №69506512.

28 липня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на частку у статутному капіталі (пайовому фонді) ТОВ «СОФІЯ АГРО КОМ» та частку у статутному капіталі (пайовому фонді) ТОВ «СОФІЯ АГРО», які належать ОСОБА_1 .

З відповіді Державної фіскальної служби за №142865908 від 08 серпня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 має відкриті рахунки у ряді фінансових установ.

Згідно відповідей Міністерства внутрішніх справи України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів за №139812287 від 03 червня 2022 року та за №142865909 від 08 серпня 2022 року, за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб марки «ЗАЗ», модель «110247», 2002 року випуску.

Як слідує з відповіді Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника фізичної особи за №142865902 від 08 серпня 2022 року, інформація стосовно боржника відсутня.

Як вбачається з відповіді Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за №156 від 04 липня 2022 року, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 в бюро не проведена.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №306767041 від 08 серпня 2022 року вбачається, що за ОСОБА_1 відсутня зареєстроване нерухоме майно.

Як вбачається з акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «СОФІЯ АГРО ІНВЕСТ» від 25 січня 2022 року, ОСОБА_1 подарував свою частку номінальною вартістю 50 000 грн, що становить 50% статутного капіталу ТОВ «СОФІЯ АГРО ІНВЕСТ», ОСОБА_3 прийняв вказану частку.

24 липня 2022 року стягувач ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця із заявою в якій вказав, що боржник не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу та має бажання виїхати за межі України.

З відповіді Державної прикордонної служби України за №142327495 від 27 липня 2022 року вбачається, що за період з 03 червня 2022 року по 27 липня 2022 року відсутні відомості про перетин боржником ОСОБА_4 державного кордону України.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що останнє не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В силу вимог п.5 частини першої, частини другої ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями п. 19 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення або рішення інших органів, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення або рішення інших органів, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з вимогами ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Як вбачається із змісту подання, державний виконавець обґрунтовує подання тим, що боржник рішень суду не виконує та документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Однак, сам по собі факт невиконання рішень суду не є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межи території України, а наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не підтверджує факт свідомого та злісного ухилення від виконання рішень суду.

Державним виконавцем не подано жодних доказів того, що ОСОБА_1 маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, має намір його перетинати та ухилитись від виконання судового рішення.

З матеріалів долученого до подання виконавчого провадження вбачається, що за боржником зареєстроване рухоме майно, а саме транспортний засіб.

Зі змісту самого подання вбачається, що державний виконавець зазначає про неможливість встановлення місця знаходження вказаного транспортного засобу. Разом з тим, встановлено, що даний час вказаний транспортний засіб перебуває у розшуку, а тому можливість звернення стягнення на останній в рахунок погашення боргу не відпала.

При цьому, з долучених матеріалів подання встановлено, що боржник не працює та доходів не отримує. Факт відсутності майна, коштів не підтверджує факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Окрім цього, державний виконавець у поданні, як на підставу обмеження боржника у праві виїзду за межі України, зазначає про відчуження ОСОБА_1 шляхом дарування належної йому частки в ТОВ «СОФІЯ АГРО ІНВЕСТ», що свідчить про ухилення від виконання рішень суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 відчужив належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «СОФІЯ АГРО ІНВЕСТ» від 25 січня 2022 року, подарувавши останню ОСОБА_3 на підставі акту приймання-передачі частки у статутному капіталі від 25 січня 2022 року.

Натомість, ОСОБА_1 відчужив належну йому частку до набрання законної сили рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2022 року та відповідно до відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання останніх.

Відтак, вказані дії ОСОБА_1 , не свідчать про ухилення від виконання покладених на нього обов`язків вищевказаними рішеннями суду.

Також, державним виконавцем не обґрунтовано, як саме обмеження боржника у праві виїзду за межі України буде дійсно сприяти виконанню рішень суду та погашенню заборгованості.

Більше того, факту перетину боржником ОСОБА_1 державного кордону з часу відкриття виконавчих проваджень не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання рішення, оскільки відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) останнього, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Суд вважає, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України як стимулюючого фактору для виконання зобов`язань, без доведення факту ухилення боржника від виконання рішення і без обгрунтованої крайньої необхідності застосування такого заходу, становить втручання у права людини на свободу пересування.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що подання головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Бойка Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 259, 260, 261, 268, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Бойка Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку вимог ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана 18 серпня 2022 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка