Дата документу 16.08.2022 Справа № 333/524/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/524/22
Провадження №22-ц/807/1672/22
Головуючий в 1-й інстанції Варнавська Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.
СекретарКамалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2022 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 21 червня 2022 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга від представника скаржника адвоката Вертелецька Т.В. яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк. В обґрунтування вимог зазначено, що 07 грудня 2021 р. ОСОБА_1 було передано конверт, в якому знаходився супровідний лист та постанова Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження № 67715734. Згідно вказаної постанови, державним виконавцем Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ваховською Д.Р. було розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470/13- ц виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» грошових коштів. Скориставшись ідентифікатором доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження по вказаному виконавчому провадженню, ознайомившись із сканкопією виконавчого листа № 333/8470/13-ц було виявлено, що раніше даний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. Хоча ОСОБА_1 ніколи не надходило жодних постанов (про відкриття, про закінчення і т.д.) чи будь-яких листів від приватного виконавця. За даними Єдиного реєстру приватних виконавців було знайдено інформацію про адресу офісу ОСОБА_2 та адвокатським запитом № 17/12-1 від 17.12.2021 р. звернулись до приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. із проханням надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «ПУМБ» () грошових коштів на підставі виконавчого листа № 333/8470/13-ц, виданого 17.04.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя. Листом від 13.01.2022 р. була надана відповідь на адвокатський запит № 17/12-1 від 17.12.2021 р. та надано копію постанови від 08.06.2021 р. про відкриття виконавчого провадження № 59314816 про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470/13-ц, виданого 17.04.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя. За ідентифікатором доступу, вказаним у постанові про відкриття ВП № 59314816 відобразився перелік постанов та інших документів, де серед інших документів містилась 1 сторінка виконавчого листа № 333/8470/13-ц. Із постановою приватного виконавця Мойсеєнко Діни Петрівни від 08.06.2019 р. про відкриття виконавчого провадження № 59314816 не згодна, вважає, що вона підлягає скасуванню оскільки у виконавчому листі (який наразі знаходиться у Вільнянському ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) містяться такі відмітки виконавців: від 04.12.2015 р. - п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», старший державний виконавець Діденко-Грецька К.В.; від 19.02.2016 р. - п. 8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», головний державний виконавець Поповіч В.С.; від 15.06.2016 р. - п. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», головний державний виконавець Харченко О.П.; від 03.12.2020 р. - п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. Також проставлена печатка приватного виконавця. Згідно інформації з Єдиного реєстру приватних виконавців, приватний виконавець Мойсеєнко Діна Петрівна діє у виконавчому окрузі м. Київ. Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 25, п. 4 ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» ОСОБА_1 зазначає, що з 1996 р. зареєстрована і проживає в Запорізькій області в смт. Кам`яне Вільнянського району, що підтверджується копією паспорту скаржниці. Жодного майна у м. Києві ОСОБА_1 не має і не мала, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг додається, а також підтверджується інформацією, яка знаходиться в матеріалах виконавчого провадження № 59314816, а саме даними МВС України про відсутність транспортних засобів. Тобто, приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. не мала права відкривати жодне виконавче провадження та не мала права проводити жодні дії стосовно ОСОБА_1 , оскільки скаржниця зареєстрована та проживає у Запорізькій області, майна у м. Київ не має, а виконавчим округом приватного виконавця Мойсеенко Д.П. є м. Київ, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру приватних виконавців. Так, пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника. Отже, приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. не мала права відкривати виконавче провадження, а мала повернути стягувачу виконавчий лист № 333/8470/13-ц без виконання, а натомість протиправно відкрила виконавче провадження.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірною постанову приватного виконавця Мойсеєнко Діни Петрівни від 08.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59314816 про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470/13-ц, виданого 17.04.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя. Визнати всі виконавчі дії, вчинені приватним виконавцем Мойсеєнко Діною Петрівною в межах виконавчого провадження № 59314816 протиправними. Зобов`язати приватного виконавця Мойсеєнко Діну Петрівну скасувати постанову від 08.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59314816 про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470-13-ц виданого 17.04.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2022 року, скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що зазначення в заяві стягувача наявності у боржника банківського рахунку у банку зареєстрованому у м. Києві не підтверджує наявність у боржника майна і не дає підстав приватному виконавцю для відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: Запорізька область, смт. Кам`яне Вільнянського району, з 1996 р., що підтверджується копію паспорту (а.с.18).

17.04.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий документ № 333/8470/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 15134 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять чотири) доларів США 21 цент заборгованості за сумою кредиту, 3423 (три тисячі чотириста двадцять три) доларів США 62 центи заборгованості за непогашеними процентами за користування кредитом за період з 20.02.2012 року по 14.10.2013 року, 18480 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 78 копійок суми пені за порушення строків виконання зобов`язань, а разом 18557 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) доларів США 83 центи та 18480 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 78 копійок заборгованості за кредитним договором №6787524 від 27.08.2008 року та 1668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) гривень 14 копійок витрат по сплаті позивачем судового збору.

З інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України № 0510 від 10.05.2022 встановлено, що приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. діє на підставі рішення кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 19.02.2018, виконавчий округ приватного виконавця - місто Київ.

08.06.2019 року представник АТ «ПУМБ» звернувся до приватного виконавця Мойсенко Д.П. із заявою про примусове виконання цього виконавчого документу. Зі змісту вказаної заяви, стягувач, АТ «Перший Український Міжнародний Банк», просив відкрити виконавче провадження за місцезнаходженням майна (грошових коштів).

Стягувачем у вказаній заяві було зазначено, що у боржника ОСОБА_1 наявний відкритий рахунок в АТ «ПУМБ». Під час відкриття виконавчого провадження стягувач просив накласти арешт на кошти боржника та здійснити реєстрацію обтяження майна боржника. До заяви надано довідку про наявність відкритих банківських рахунків в АТ «ПУМБ» (а.с.40,42).

На підставі вказаної вище заяви, 08.06.2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 59314816 щодо примусового виконання виконавчого документа № 333/8470/13-ц від 17.04.2014 року.

У подальшому приватним виконавцем проведено виконавчі дії щодо виконання боржником зобов`язання по виконавчому документу № 333/8470/13-ц від 17.04.2014 року, а саме, отримано відповіді з Пенсійного фонду України щодо останнього місця роботи боржника та отримання ним пенсії. Отримано відповідь з Державної фіскальної служби України щодо джерел отримання доходів боржників - фізичних осіб, про номери рахунків, відкритих юр.особами та/або ФОП. Отримано Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, винесено постанову про арешт коштів боржника. Отримано відповідь щодо зареєстрованих транспортних засобів за боржником. Направлено вимоги в установи банків, щодо надання інформації про відкриті рахунки боржника, залишку коштів на рахунках та накладених арештів на них.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 59314816 від 08.06.2019, приватний виконавець керувався тим, що кошти ОСОБА_1 , які можуть знаходитися на рахунку, відкритому в АТ «ПУМБ», є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи, тому відкриваючи 08.06.2019 року виконавче провадження № 59314816, та вчиняючи виконавчі дії в межах виконавчого провадження щодо перевірки майна боржника, приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. діяла на підставі та в межах повноважень, передбачених законом. Окрім того, після проведення виконавчих дій щодо виявлення майна (грошових коштів) боржника в межах територіального округу, приватним виконавцем 03.12.2020 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» з підстав не виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. За наведених обставин, правові підстави для визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця Мойсеєнко Діни Петрівни від 08.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59314816 про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470/13-ц, виданого 17.04.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя, визнання всіх виконавчих дії, вчинених приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 59314816 протиправними, відсутні.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості зокрема про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

З інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України № 0510 від 10.05.2022 встановлено, що приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. діє на підставі рішення кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 19.02.2018, виконавчий округ приватного виконавця - місто Київ.

При цьому, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Також, ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

08.06.2019 року представник АТ «ПУМБ» як стягувач звернувся до приватного виконавця Мойсенко Д.П. із заявою про примусове виконання виконавчого документу. Зі змісту вказаної заяви, стягувач, АТ «Перший Український Міжнародний Банк», просив відкрити виконавче провадження за місцезнаходженням майна (грошових коштів). Стягувачем у вказаній заяві було зазначено, що у боржника ОСОБА_1 наявний відкритий рахунок в АТ «ПУМБ». До заяви надано довідку про наявність відкритих банківських рахунків в АТ «ПУМБ» (а.с.40,42). При цьому АТ «ПУМБ» зареєстрований в м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Як вірно вказав суд першої інстанції Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.

Оскільки приватний виконавець мав право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, місцезнаходження зазначеного майна боржника в межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Постановляючи ухвалу у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що оскаржувані рішення та дії було прийнято відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження, права чи свободи заявника не було порушено, а тому вимоги скарги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вертелецької Тетяни Вячеславівни залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 18 серпня 2022 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков