Справа № 359/4908/21
Провадження №2/359/469/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2022р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Костенко С.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ :

У червні 2021 року адвокат Остроух М.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги якого обґрунтовує тим, що 01 січня 2019 року о 13 год. 30 хв. на вул. Червонопільська, 2-В в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу «Mercedez-Benz Vito114», д.н.з. НОМЕР_1 , шо належить ОСОБА_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 водій якого зник з місця пригоди.

Розслідуванням обставин вказаного ДТП займався Відділ розшуку і дізнання Управління патрульної поліції у м. Києві, проте винна в ДТП особа так і не була притягнута до адміністративної відповідальності.

Згодом, позивачу стало відомо, що власником транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 є відповідач ОСОБА_3 .Таким чином, так як відповідач ОСОБА_3 є власником джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , то він в силу положень ст. 1187 ЦК України має відшкодувати позивачу завдану в ДТП шкоду.

Також, згідно даних МТСБУ обов`язкова цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача - ПРАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за договором (полісом) № АМ/4575823 строком дії з 14 липня 2018 року по 13 липня 2019 року. Таким чином, згідно ст. 6 Закону 1961-ІУ, відшкодувати нанесені позивачу збитки, в межах ліміту відповідальності страховика (100 000 грн.) передбаченого ст. 9 Закону 1961-ІУ, зобов`язаний відповідач - ПРАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС».

03 січня 2019 року позивачем до відповідача ПРАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» було подане повідомлення про ДТП, а 28 січня 2020 року заява про отримання страхового відшкодування та надані копії необхідних документів.

Страховою компанією було замовлено оцінку розміру матеріальної шкоди завданої позивачу у суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «ЕАК «ФАВОРИТ», який визначив розмір відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedez-Benz Vito114», д.н.з. НОМЕР_1 у сумі 162 920,30 грн. без врахування фізичного зносу та 72 871,57 грн. з врахуванням фізичного зносу автомобіля.

Таким чином, відповідач ПРАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за договором (полісом) № АМ/4575823 повинен виплатити страхове відшкодування у розмірі 71 871,57 гри. = 72 871,57 грн. (вартість ремонту автомобіля з урахуванням зносу) - 1000 грн. (франшиза).

Проте страхова компанія не здійснила виплату страхового відшкодування, посилаючись на відсутність постанови суду про притягнення винної у спричиненні ДТП особи до адміністративної відповідальності.

Отже, на думку позивача, відповідач ОСОБА_3 , як особа винна в заподіянні шкоди, повинен компенсувати йому суму франшизи, а також сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи, що суми страхового відшкодування недостатньо для відшкодування завданої позивачу шкоди, відповідач - ОСОБА_3 повинен сплатити позивачу 91 048,73 грн. (162 920,30 грн. (розмір відновлювального ремонту) - 71 871,57 грн. (розмір страхового відшкодування)).

Також зазначив, що Додатковою угодою від 31 травня 2021 року до Договору про надання правової допомоги № 001/01-2020 від 16 січня 2020 року розмір гонорару визначено сторонами у фіксованому розмірі 25 000,00 грн., який клієнт зобов`язується виплатити адвокату після набрання рішення суду у його спорі законної сили.

Крім того, просить суд стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Ухвалою судді від 06 липня 2022 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання на 01.08.2022 року не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні,яке відбулося 20.06.2022 року ОСОБА_3 вказав, що він продав автомобіль і на момент ДТП не перебував за кермом автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , а тому не є належним відповідачем у даній справі.

Відповідач - ПАТ СК «Інтер-Поліс» в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. При цьому в матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, з якого вбачається, що він не визнає позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.45-48).

Заслухавши представника позивача, відповідача дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 січня 2019 року об 13 год.30 хв. сталася ДТП по вул.Червонопільска,2-в в м.Київ за участю транспортного засобу «Mercedez-Benz Vito114», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого зник з місця пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mercedez-Benz Vito114» д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою №093309 місця ДТП від 05.02.2019 (а.с.52).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ТОВ «ЕАК «ФАВОРИТ» від 10.01.2019 року розмір відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedez-Benz Vito114», д.н.з. НОМЕР_1 становить 162 920,30 грн. та 72 871,57 грн. вартість матеріального збитку (а.с.112-118).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача - ПРАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за договором (полісом) № АМ/4575823 станом на 01.01.2019 року (а.с.11).

В матеріалах ДТП, які були надіслані ДПП УПП у м. Києві на запит суду, міститься розписка від 15 вересня 2018 року, з якої вбачається що ОСОБА_5 бере в оренду з викупом автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 з відповідними умовами у ОСОБА_3 (а.с.84)

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Такими чином, з наведених норм вбачається, що обов`язковими умовами для стягнення з особи відшкодування при поданні позову, є вина особи.

Пунктами 1-3 частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Диспозиція статті 124 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУПАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, факт завдання майну матеріальної шкоди діями або бездіяльністю ОСОБА_3 повинен підтверджуватися постановою про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи.

Матеріали справи не містять постанови суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та ст. 122-4 ККпАП, як не містять і протоколу про таке адміністративне правопорушення.

Також в матеріалах справи відсутні вирок суду або ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, якою б було встановлено обставини вчинення ДТП та самовільного залишення відповідачем ОСОБА_3 місця ДТП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Скоєння ДТП, а також самовільне залишення місця ДТП є адміністративними правопорушеннями, вчинення яких має доказуватися у процесуальний спосіб, передбачений КУпАП, чого працівниками Управління патрульної поліції зроблено не було.

Працівниками Управління патрульної поліції не встановлена вина водія автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з НОМЕР_2 , не притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП жодну особу та на даний час ведеться пошук винного водія автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з НОМЕР_2 , який скоїв ДТП, та в результаті чого було пошкоджено автомобіль «Mercedes - Benz Vito114», д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, не може бути перекладено відповідальність на ОСОБА_3 за неправомірні дії іншої особи.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що позивачем не підтверджено жодними належними і допустимим доказами факт заподіяння йому шкоди зі сторони відповідача ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням положень ЦПК України, яка визначає прерогативу позивача на вчинення зазначених вище дій, а саме, що суд вправі тільки за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

При розгляді даної цивільної справи суд не обмежував позивача та його представника у здійсненні ним своїх процесуальних та матеріальних прав, а навпаки всебічно сприяв в їх реалізації. Позивачу надано можливість вільно розпоряджатись своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності розуміється в таких аспектах, хто хоче здійснити свої права, повинен сам турбуватися про це, позов подається особою виключно за її волею, особа може тільки сама відмовитись від наданого їй права, суд не повинен виходити за межі позовних вимог сторін, крім випадків передбачених законом, сторона може розпорядитись об`єктом процесу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України», «Карнаушенко проти України».

З урахуванням тривалого строку розгляду справи, зважаючи на процесуальну поведінку позивача, його представника, враховуючи наявність у справі достатніх доказів для вирішення справи по суті, суд вирішив справу по суті на підставі наявних у справі доказів - письмових матеріалів.

Враховуючи, що позивачем не надано та в процесі розгляду справи не встановлено, беззаперечних доказів на підтвердження спричинення саме внаслідок винних дій ОСОБА_3 матеріальної шкоди майну позивача, тобто позивач жодним чином не довів факту причинно-наслідкового зв`язку між діями саме ОСОБА_3 та шкодою завданою позивачу, в результаті якої настає цивільно-правова відповідальність останнього, тому суд приходить до переконання, що заявлені вимоги про стягнення шкоди, спричиненої внаслідок ДТП необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.32.1 ст.32 цього ж Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Оскільки судом не встановлено підстав для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , то відповідно страхова компанія, як відповідач по даній цивільній справі, не мала обґрунтованих підстав для відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача, оскільки не настав страховий випадок.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи - у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.15, 16, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 1,2, 3, 4, 12, 13, 49, 76, 78, 81, 82, 141, 206, 211, 258, 259, 261, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 серпня2022 року.

Суддя Чирка С.С.