Справа № 645/4175/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2022 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

при секретарі Вареник К.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту не дійсним та усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив усунути ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 від права на спадкування за законом та визнати недійсним заповіт від 14 вересня 1984 року , виданий від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 , посвідчений державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Головань В.Я., зареєстрований в реєстрі №З-2660.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020, справу розподілено судді Шаренко С.Л.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

30.11.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви та ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судове засідання.

Судові засідання по вищевказаній цивільній справі призначались судом неодноразово, та в судові засідання призначені на 19.05.2021 та 24.06.2021 року представник позивача не з`являвся, у зв`язку з чим ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2021, явку позивача ОСОБА_1 визнано обов`язковою.

В судове засідання призначене на 11.00 06.09.2021 позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направленням текстових повідомлень на засоби мобільного зв`язку, що вважається належним повідомленням позивача. Представник позивача адвокат Хлопова А.В. надав до суду заяву з проханням слухання по справі відкласти, у зв`язку з тим, що він буде зайнятий у розгляді кримінальної справи в Київському районному суді м. Харкова, яка призначена на 10.55 год. 06.09.2021. В судове засідання призначене на 10.00 год. 12.10.2021 позивач ОСОБА_1 також не з`явився, надав до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи, через його погане самопочуття, а також у зв`язку з тим, що у нього припиненні будь-які правовідносини з адвокатами, без його участі просив справу не розглядати, зважаючи на необхідність його особистих пояснень з приводу предмету спору.

В судове засідання призначене на 10.30 07.12.2021 позивач ОСОБА_1 втретє не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направленням текстового повідомлення на засоби мобільного зв`язку, а також направленням судової повістки поштовим зв`язком, на адресу зазначену позивачем в його позовній заяві, однак поштове відправлення повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Позивач ОСОБА_1 та адвокат Максимовський С.О. надали до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи, оскільки між позивачем та адвокатом Максимовським С.О. укладений договір про надання правової допомоги та адвокату необхідний час для ознайомлення з матеріалами справи.

В судове засідання призначене на 11.00 26.01.2022 позивач ОСОБА_1 вчетверте не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Адвокат Максимовський С.О. надав до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова.

В судове засідання призначене на 11.00 15.03.2022, позивач та його представник в п`яте не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

В судове засідання призначене на 10.30 21.07.2022 позивач ОСОБА_1 та його адвокат Максимовський С.О. знову не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку з його неодноразовою неявкою в судове засідання та зловживання позивачем процесуальними правами, оскільки вимоги з приводу визнання заповіту недійсним, вже розглядались судами першої, апеляційної та касаційної інстанції за позовом матері позивача. В задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно, відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених статтями 43, 44 ЦПК України.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під «добросовісністю» необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Частиною другою статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.

Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням того, що судом визнана його особиста участь у судовому засіданні обов`язковою, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомлений та обізнаний про дату, час і місце проведення судового засідання, до суду з моменту подання позовної заяви не з`являється, неявка у судове засідання є повторною, на підтвердження поважності причин неявки до суду будь-яких документів не надає, заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 223, п. 3 ч. 1 257, 258, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.Л. Шаренко