УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 372/4359/15-ц

провадження № 61-7754ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року в цивільний справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової Катерини Вікторівни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірини Іванівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Семенченко Володимира Івановича про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності на земельну ділянку та витребуванням майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 було подано до суду скарги на дії та рішення державного виконавця від 18 вересня 2018 року та від 28 вересня 2018 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року, у задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_1 12 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року у вказаній вище справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що невиконання державною виконавчою службою ухвали Обухівського районного суду Київської області 27 серпня 2018 року суперечить чинним нормам закону щодо обов`язковості судових рішень. На переконання заявника державний виконавець мав направити отриманий ним виконавчий документ за належністю, але не був уповноважений повертати такий документ стягувачу без прийняття до розгляду.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства, повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Таким чином, предметом спірних правовідносин за вищевказаною заявою є процедурне питання щодо порядку дій державного виконавця у разі отримання ним виконавчого документу, а саме судового рішення, за змістом якого судом було зобов`язано Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області тимчасово вилучити у державного реєстратора докази для дослідження судом.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. За змістом частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

За змістом статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

За змістом пункту 4 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 в редакції, чинній на час вчинення оспорюваної процесуальної дії (далі - Інструкція), виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Вищевказані норми у своїй сукупності детально описують порядок дій державного виконавця у разі пред`явлення стягувачем виконавчого документа не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Суди попередніх інстанцій встановили, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із даною скаргою слугувало те, що державний виконавець повинен був самостійно направити виконавчий документ на виконання до належного органу виконання, відповідно до положень статей 5, 6, 24, 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень визначені в Розділі V Інструкції, проте, серед положень вказаного розділу відсутні вказівки щодо обов`язку передання державним виконавцем виконавчого документа до іншого органу державної виконавчої служби у разі подання вказаного документа стягувачем не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Натомість, дії державного виконавця за таких обставин регламентовані пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктом 4 Розділу ІІІ Інструкції.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 27 серпня 2018 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області було задоволено клопотання представника позивача, зобов`язано Обухівський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Київській області тимчасово вилучити докази для дослідження судом у:

1. державного реєстратора сектору з питань державної реєстрації Обухівської районної державної адміністрації Київської області належним чином засвідчені копії правовстановлюючих документів та матеріалів реєстраційної справи № 1 відносно земельної ділянки площею 1 га (1,0007 га) в с. Плюти на території Української міської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :04:030:0045, а також оригінали вказаних документів для огляду судом;

2. Відділу в Обухівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області належним чином завірені копії правовстановлюючих документів, інформацію про технічні характеристики та розмір земельної ділянки, інформацію про обставини звернення щодо реєстрації земельної ділянки (зокрема, коли, яка саме особа), витяг із поземельної книги відносно земельної ділянки площею 1 га (1,0007 га) в с. Плюти на території Української міської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер :04:030:0045, а також оригінали вказаних документів для огляду судом.

Повертаючи вказаний виконавчий документ стягувачеві без прийняття до виконання у повідомленні від 30 серпня 2018 року старший державний виконавець Обухівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Курашова К. В. послалась на пункт 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 28.08.2018) та пункт 4 розділу 1 Інструкції, де зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що державний виконавець, повертаючи стягувачу виконавчий документ без прийняття до розгляду, дотримався вимог чинного законодавства, водночас доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують та зводяться до хибного тлумачення норм законодавства і бажання добитися повторного розгляду скарги, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року в цивільний справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Курашової Катерини Вікторівни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірини Іванівни, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Семенченко Володимира Івановича про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності на земельну ділянку та витребуванням майна з чужого незаконного володіння.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров