Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1485/22
Провадження № 2/279/886/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку загального позовного провадження цивільну справу №279/1485/22 за позовом ОСОБА_1 до Коростенської міської територіальної громади про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мединівка Коростенського району помер його батько, ОСОБА_2 , що підтверджуєтьсясвідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.06.2013 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, в тому числі і на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з господарськими прибудовами (надвірними спорудами), загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_2 , згідно довідки №241/02-25 від 05.11.2014 року, про що в погосподарській книзі №1 Мединівської сільської ради значиться запис про те, що за померлим ОСОБА_2 рахується житловий будинок АДРЕСА_1 , що розташований на присадибній ділянці площею 0,60 га, яка передана у приватну власність померлому, але державний акт на вказану земельну ділянку померлий не виготовив (довідка № 241/02-25 від 05.11.2014).

Те, що він є сином ОСОБА_2 стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.06.1965 року.

Як спадкоємець за законом він звернувся із заявою про прийняття спадщини (житлового будинку) до Коростенської районної державної нотаріальної контори, однак листом №1096/02-14 від 30.12.2021 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на зазначене він позбавлений можливості здійснити спадкування в позасудовому порядку.

Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24- 753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , не має; майно знаходиться на території села Мединівка, тому належним відповідачем по даній справі є Коростенська міська територіальна громада.

Просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років в с.Мединівка Коростенського району, Житомирської області помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 25.06.2013 року.

З довідки виконавчого комітету Мединівської сільської ради Коростенського району Житомирської області №205/02/25 від 16.07.2013 року, наявної у спадковій справі №156/2013 слідує, що ОСОБА_2 , 1937 року народження, на день своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки виконавчого комітету Мединівської сільської ради Коростенського району Житомирської області №241/02-25 від 05.11.2014 року слідує, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 на праві особистої власності згідно запису в погосподарській книзі №1 Мединівської сільської ради за 2011-2015 роки, облікова картка об`єкта погосподарського обліку №0014-1. Рік побудови будинку 1973.

Позивач, як син ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Мединівською сільською радою, Коростенського району, Житомирської області 10.06.1965 року, а/з № 7.

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк позивач подав до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу №156/2013 року.

З наданої суду копії спадкової справи №156/2013 інформація про інших спадкоємців ОСОБА_2 за законом або заповітом відсутня.

На своє звернення до нотаріуса по питанню оформлення спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 позивач отримав лист від 30.12.2021 року за №1096/02-14, зі змісту якого слідує, що державний нотаріус Коростенської районної державної нотаріальної контори Лугина О.І. повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок.

Державна реєстрація права власності житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилась.

Згідно технічного паспорту, виготовленого Коростенським МБТІ, інвентаризація будинку проводена КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 21.12.2021 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію лист нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, місце знаходження: 11500, м.Коростень, вул.Грушевського, 22, Житомирська обл., .

Суддя: О.М.Шульга