Провадження № 2/161/561/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 серпня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Шолом С.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2021 року позивач звернулася до суду з цим позовом.

Як підставу позову позивач зазначає, що вона є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстрована відповідач, яка є її бабусею.

Позивач зазначає, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з літа 2013 року.

Посилаючись на порушення своїх прав, як власника нерухомого майна, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою.

Позивач та її представник у судове засідання не прибули.

Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилися в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 03 липня 2009 року позивач є власником 69/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 5593647 (а.с.6-9).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, вказаний будинок не розділений квартири. Такого окремого об`єкту нерухомого майна як квартира АДРЕСА_3 за цією ж адресою не існує. Доказів протилежного, зокрема рішення суду/договір між співвласниками про поділ будинку в натурі, сторона позивача суду не надала.

З даних будинкової книги слідує, що у вказаному будинку з 17 березня 2004 року зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

При цьому у будинковій книзі, та у відомостях територіальної громадин Боратинської сільської ради зазначено, що відповідач зареєстрована у «квартирі АДРЕСА_3 » за цією ж адресою.

Згідно листа Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 09 листопада 2021 року, відповідач не проживає за адресою АДРЕСА_2 , що встановлено внаслідок опитування сусідів (а.с.14).

Надаючи свою правову оцінку відносинам, о склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач, як член сім`ї власника житла, відсутній без поважних причин у житлі понад один рік, суд дійшов висновку, що слід визнати її такою, що втратила право користування таким житлом.

При цьому суд задовольняє позовні вимоги частково та визнає відповідача такою, що втратила право користування 69/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , а не «квартирою АДРЕСА_3 », оскільки, як вже зазначив суд вище, спірний будинок в натурі на квартири не поділявся.

На підставі наведеного та керуючись ст.265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування 69/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 (позначені у будинковій книзі та реєстрі територіальної громади як «квартира АДРЕСА_3 »).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий, паспорт НОМЕР_2 від 17 березня 2004 року.

Повне судове рішення складено та підписано 22 серпня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк