ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4484/22 Справа № 172/1206/21 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Васильківський відділ ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення з актового запису відомостей про батьківство

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2016 по 13.09.2016 року. Шлюб було розірвано на підставі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю позивачка. З моменту народження дитини, відповідач в сім`ї не проживає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На даний час вона перебуває в декретній відпустці і коштів, які сплачує держава на дитину недостатньо для забезпечення необхідних умов життя дитині. Просить суд стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини (а.с.1-3).

13.01.2022 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Васильківський відділ ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення з актового запису відомостей про батьківство. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказує, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 27.02.2016 по 13.09.2016 року, шлюб було розірвано на підставі Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_3 , про що відділом ДРАЦС по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 228, в якому він на підставі ст. 126 СК України був записаний батьком цієї дитини. Це сталося через те, що він повірив відповідачці, яка запевнила його, що він є батьком дитини, бо в період з 2019 по кінець 2021 року сторони періодично перебували в стосунках. Тому, він у відділенні третьої особи склав заяву про визнання себе батьком дитини, оскільки дійсно вважав себе таким. Однак, зі спливом часу, він почав помічати, що дитина на нього не схожа, а сама відповідачка повідомила, що він в дійсності не є батьком дитини і вона його ошукала. Просить суд виключити відомості про батька ОСОБА_2 , із актового запису про народження № 228 від 11.08.2020 року дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначити у справі судово-біологічну експертизу (а.с.16-17,18).

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 20.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Васильківський відділ ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення з актового запису відомостей про батьківство відмовлено (а.с.63-66).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити за безпідставністю. Зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.96-71).

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2016 року, який рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якого серії НОМЕР_1 від 29.12.2020 матір`ю записана ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 .

З інформації Васильківського відділу ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та копії актового запису про народження № 228 від 11.08.2020 року видно, що 11.08.2020 року за заявою матері дитини була проведена реєстрація народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька дитини записані зі слів матері ОСОБА_1 .

Пізніше, 29.12.2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Васильківському відділі ДРАЦС склали та підписали спільну заяву про визнання батьківства, згідно зі ст. 126 СК України, після чого до актового запису про народження № 228 від 11.08.2020 року були внесені зміни до прізвища дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , по батькові дитини з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , доповнено відомості про батька ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України та видано повторно свідоцтво про народження дитини ОСОБА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції керуючись ст. 180-184 СК України, виходив із того, що сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , 2020 року народження, відповідач перебуває у працездатному віці, відомості про надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини в матеріалах справи відсутні. Відмовляючи у задоволені зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 достеменно було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_9 , 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент звернення до відділу ДРАЦС із заявою про визнання батьківства, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про батьківство необґрунтовані, а подання позову обумовлене бажанням уникнути сплати аліментних платежів.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 СК України (ч.1 ст.121 СК України).

Частиною першою ст.122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

За змістом ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Європейський суд с прав людини у справі «Йевремович против Сербии», зазначив, що у відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч.1 ст.123 цього Кодексу.

За приписами ч.5 ст.136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.

Таким чином, законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.

Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно, з урахуванням вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач у момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 березня 2020 року у справі №606/2142/18 (провадження №61-19502св19), та від 06 травня 2020 року у справі №641/2867/17-ц (провадження №61-38660св18).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 не наполягав на проведені судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення біологічного батьківства.

Факт того, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_9 не заперечувався відповідачем ОСОБА_1 .

Разом з тим, на переконання колегії суддів, на момент внесення змін до актового запису про народження неповнолітньої дитини щодо батька позивач знав, що він не є її біологічним батьком, що підтверджується актовим записом про народження дитини, в якому було зазначено зовсім інші відомості про батька, які повністю не співпадають з прізвищем, ім`ям та по батькові ОСОБА_2 подачею спільної заяви про визнання батьківства лише у грудні 2020 року (коли дитині було 5 місяців), та пред`явлення даного позову після звернення відповідача із позовом про стягнення аліментів з позивача на утримання дитини.

Вказані докази підтверджують заперечення відповідача, про обізнаність позивача на час внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, що він не є батьком.

Також, не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не заперечувався та визнавався факт того, що позивач не є біологічним батьком її сина, що є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивач на час внесення відомостей про батька дитини знав, що він не є батьком.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Отже, не зважаючи на доведений факт відсутності кровного споріднення між батьком та дитиною, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що на момент реєстрації дитини він не знав, що не є її батьком.

Клопотання апеляційної скарги щодо скасування рішення в частині стягнення аліментів підлягає відхиленню, а рішення суду в цій частині також підлягає залишенню без змін, оскільки дана вимога взаємопов`язана з вимогою про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, у задоволенні якої відмовлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: