Єдиний унікальний номер справи 755/6891/21
Провадження №22-ц/824/2423/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Суханова Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 36 306,99 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 856,82 грн., 3% річних у розмірі 2 281,65 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 року № 198. Відповідачам на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 17.12.2004 року. Між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 01.07.2014 року було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 460036 069. Однак відповідачі з серпня 2017 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, а з листопада 2017 року - з централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.02.2021 року у розмірі 42 445,46 грн., з яких: заборгованість за послугу з централізованого опалення - 28 257,32 грн.; заборгованість за послугу з постачання гарячої води - 8 049,67 грн., що є предметом спору.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 36 306, 99 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 856, 82 грн., 3% річних у розмірі 2 281, 65 грн., а всього на загальну суму 42 445, 46 грн. Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачі звернулись до суду із апеляційною скаргою, в якій просять оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 15 495, 39 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 219, 42 грн., 3% річних у розмірі 1 518, 00 грн., а всього на загальну суму 19 232, 88 грн., стягнути з позивача на користь відповідачів судовий збір у розмірі 3 405 грн.

30 липня 2021 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджуючись із доводами викладеними у апеляційній скарзі, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку

АДРЕСА_3 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 року № 198, що підтверджено переліком житлових будинків, затвердженим Головою Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 20.08.20-15 року. На підставі Свідоцтва про право власності від 17.12.2004 року, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних долях. 01.07.2014 року між ТОВ «Євро-Реконструкція та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 460036 069, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Свою позицію апелянти ґрунтують на нових доказах, наданих останніми вже до апеляційного суду, та заяві про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Як на підставу неможливості подання доказів та вищевказаної заяви до суду першої інстанції, відповідачі посилалися на впроваджені на території України карантинні заходи.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із такими доводами апелянтів з огляду на наступне:

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». При цьому, вищевказані правила діяли до серпня 2020 року.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Вказаний Закон набув чинності 17.07.2020 року. Таким чином, з огляду на те, що вищевказаний Закон набув чинності 17.07.2020 року, продовжені процесуальні строки закінчилися 06.08.2020 року.

Чинне процесуальне законодавство надає можливість суду продовжити пропущені сторонами процесуальні строки. В той же час сторона, яка пропустила такий строк, має подати до суду відповідне клопотання, в якому зазначити об`єктивні обставини, які унеможливили їй вчинити процесуальну дію. При цьому наявність таких обставин має бути підтверджена відповідними належними доказами. Лише за умови встановлення об`єктивних перешкод, які не залежали від волі сторони, і які фактично завадили їй вчинити процесуальну дію, пропущений строк може бути поновленим.

Відповідачі звернулись до суду із апеляційною скаргою, новими доказами та заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності лише 07.07.2021 року, при цьому, належним чином не обґрунтували підстави пропуску вищевказаних строків.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Надаючи до апеляційної скарги нові докази, відповідачі не навели суду підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від них. Таким чином, надані відповідачами нові докази не можуть бути прийняті колегією суддів.

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що відповідачі мали звернутися із заявою про застосування спливу строків позовної давності до суду першої інстанції, але цього зроблено не було. Відповідачі також мають можливість звернутися із вищевказаною заявою до апеляційного суду, при цьому навівши причини неможливості подання такої заяви до суду першої інстанції, проте, цього зроблено не було, а наведені останніми причини колегія суддів не може взяти до уваги, беручи до уваги, що автоматично продовжені процесуальні строки, на які посилаються апелянти, закінчилися 06.08.2020 року

З огляду на вищевказане, колегія суддів не приймає, відтак, не може врахувати надані відповідачами до апеляційного суду нові докази та заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності. За таких умов суд першої інстанції розглянув справу на підставі тих даних, які були йому подані, тому підстави для зміни рішення відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

Є.М. Суханова