Справа № 930/2446/21
Провадження №2/930/123/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"ЗАОЧНЕ"

05.08.2022 року. Немирівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Науменка С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

встановив:

У жовтні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 травня 2020 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110260», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою у с. Кароліна Немирівського району Вінницької області зі сторони с. Криківці Немирівського району Вінницької області при наближенні до «Т-подібного» перехрестя із автодорогою, яка веде від центра с. Кароліна до виїзду на авто дорогу М-12 сполученням «Стрий - Кропивницький - Знам`янка», не вжив заходів для зменшення швидкості до такої, яка б дозволяла контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги, де стався наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який знаходився на узбіччі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці ДТП.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 19.10.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно з вироком на підставі досліджених доказів судом встановлено, що водій автомобіля «ЗАЗ -110260», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «А», п. 12.1, п.12.4 п. 31.45 «а» правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП.

Відповідно до абз. 4 п. 4 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також у рішенні ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів, щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Від отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_2 помер, що є прямим наслідком ДТП.

У зв`язку з чим матір потерпілого, з метою отримання відшкодування, звернулася до МТСБУ з відповідною заявою про виплату відшкодування.

Позивач МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі ОСОБА_3 , в розмірі 226 704,00 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив шкоду, позивач просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ відшкодування витрат на поховання в розмірі 10 440,00 грн., відшкодування витрат утриманцям померлого у сумі 85014,00 грн., відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 46 236,00 грн. та відшкодування витрат утриманцям померлого у розмірі 85 014,00 грн.

08.06.22 року відповідач ОСОБА_1 надіслав до Немирівського районного суду Вінницької області відзив на позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в якому він зазначив про те, що з позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, він не погоджується з наступних причин. Він не згоден з вимогами щодо стягнення з нього коштів на встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 46 236 грн., відшкодування шкоди особі яка була на його утриманні - 170 028 грн., плюс ще на одного утриманця в сумі 85 014 грн., стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Щодо пам`ятника то він дуже страждає від того що скоїв, потерпілий був дуже порядною і поважною людиною. Але він не в змозі матеріально встановлювати на його могилі пантеон замість пам`ятника, вартість якого позивач просить стягнути з нього. Встановлення гранітного пам`ятника на могилі, в Немирівському району, коштує від 4000 грн. до 10 тисяч гривень. Чому він має платити за нього в десять разів більше його вартості. Саме таку вартість встановлення гранітного пам`ятника озвучили йому в похоронному бюро м. Немирова.

Щодо відшкодування шкоди особам які були на утриманні потерпілого. ОСОБА_1 просить суд віднестися критично до довідки виданої сільським головою Зарудинецької сільради Немирівського району Вінницької області від 29.05.2020 року про те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_2 . Матір потерпілого не була на його утриманні. Вона мешкала окремо від нього, отримувала від держави пенсію на яку і жила. Чому позивач вважає, що потерпілий утримував матір, а не навпаки, він знаходився на її утриманні, йому не зрозуміло. Як вбачається з документів, доданих до позову, ОСОБА_3 мешкала в АДРЕСА_2 . Її син ОСОБА_2 мешкав в АДРЕСА_3 . Інших даних, крім сумнівної довідки голови сільради, про те що ОСОБА_3 була на утриманні сина, за відсутності даних про доходи ОСОБА_2 , у справі немає. Крім того, його рідні після його затримання по пошті надіслали родичам загиблого 10000 (десять тисяч) гривень. ОСОБА_1 просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

20.06.2022 року представник позивача МТСБУ Бондар В.Б. надав до канцелярії Немирівського районного суду Вінницької області відповідь на відзив на позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в якому він зазначив про те, що відповідно до ст. 179 ЦПК України з запереченнями, викладеними у відзиві на його позовну заяву до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, не погоджується з наступних підстав.

1. Щодо відшкодування витрат на поховання, в частині вартості надгробного пам`ятника

По-перше, ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлює чіткі ліміти, в межах яких може бути здійснене відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. При цьому страховик (у випадках, передбачених ст.41 Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування таких витрат, лише коли особою, яка здійснила такі витрати - дотримано умови, визначеної п.27.4 ст.27 Закону - надано документи, що підтверджують такі витрати, та пред`явлено оригінал свідоцтва про смерть.

З наведено вище можна зробити наступні висновки:

МТСБУ не в будь-якому випадку здійснює відшкодування витрат у розмірі максимально можливої суми передбаченої п.27.4 ст.27 Закону, а відшкодовує в розмірі понесених витрат, якщо такий не перевищує ліміти встановлені Законом.

Відшкодування витрат у максимальному розмірі - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, можливо лише у двох випадках:

А) коли здійснені витрати на поховання дорівнюють такій сумі;

Б) коли здійснені витрати перевищують максимальний ліміт

відшкодування, встановлений законом.

По-друге, особа, яка здійснює витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, самостійно обирає де саме замовити такий пам`ятник, який саме і якої вартості. Внаслідок чого і здійснює оплату таких послуг. Після чого така особа, за наявності для цього підстав, може звернутися до МТСБУ із заявою про відшкодування таких витрат. Що є початком процедури розгляду питання прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламетної виплати) або відмови у такому. Така процедура здійснюється МТСБУ з дотриманням вимог Закону, які описані вище. Внаслідок чого МТСБУ може прийняти рішення про здійснення регламентної виплати особі, яка здійснила такі витрати, при цьому надала необхідні документи, що підтверджують такі витрати та пред`явила оригінал свідоцтва про смерть.

МТСБУ жодним чином не впливає (на що і не має права) на вибір особою надгробного пам`ятника. Більше того середньостатистична вартість пам`ятників у регіоні на відповідний період жодним чином не впливає ні на вибір особи у наданні послуги, ні на розмір відшкодування МТСБУ таких витрат.

По-третє, до предмету доказування у даній справі входить розмір регламентних виплат здійснених МТСБУ для потерпілих осіб. Факт здійснення такої виплати МТСБУ у розмірі 46 236 грн. у частині відшкодування витрат ОСОБА_3 , які були пов`язані із виготовленням, встановленням, погрузкою, доставкою пам`ятника та іншими необхідними роботами, що входять до процесу спорудження надгробного пам`ятника (з моменту його замовлення до повноцінного встановлення на могилі) підтверджується доданими до позовної заяви копіями наказу про здійснення регламентної виплати, довідки та платіжного доручення.

Підставність здійснення регламентної виплати підтверджується доданими до позовної заяви копіями накладної від 03.07.2021 року, квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.07.2021 року та витягом з ЄДРПОУ, ш;одо особи, яка надавала такі послуги.

Отже, можна зробити висновок, що ОСОБА_3 виконала вимоги п.27.4 ст.27 Закону, що і стало підставою для здійснення МТСБУ регламентної виплати, розмір якої підтверджується належними та допустимими доказами.

2. Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого для осіб, які перебували на його утриманні

По-перше, Відповідач не правильно зрозумів зміст позовної заяви в частині розмірів регламентних виплат та підстав здійснення таких, а саме: «...він не згоден з вимогами щодо стягнення з нього коштів на ... відшкодування шкоди особі, яка була на утриманні -170 028 грн., плюс ще на одного утриманця в сумі 85 014 грн......

МТСБУ здійснило регламентні виплати на загальну суму 226 704 грн., з

яких:

10 440 грн. - витрати на поховання потерпілого;

170 028 грн. - шкода, пов`язаної із смертю потерпілого для матері загиблого ОСОБА_3 , як особи, яка перебували на його утриманні або мала право на одержання такого;

46 236 грн. - витрати на спорудження надгробного пам`ятника.

Тобто, «...плюс ще на одного утриманця в сумі 85 014 грн...», окрім 170 028 грн. - виплати здійснено не було.

По-друге, твердження Відповідача про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мешкали за різними адресами, при цьому ОСОБА_3 отримувала пенсію за яку і утримувала ОСОБА_2 , жодним чином не спростовує обставини, на які посилається Позивач для обґрунтування позовних вимог та доказів, які надані для підтвердження таких обставин.

Так, обставина, на яку посилається Відповідач, а саме: факт спільного проживання не впливає на право матері загиблого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на отримання відшкодування шкоди пов`язаної із смертю, як особи, що перебувала на утриманні або мала право на одержання такого.

Такий висновок можна зробити на підставі системного тлумачення норм Закону та Цивільного кодексу України. Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону страховик (у випадках, передбачених ст.41 Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Відповідно до ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

При цьому, в абзаці 2 ч.1 ст.1200 ЦК України визначено вичерпний перелік осіб, яким здійснюється таке відшкодування. До таких належать і батьки, пенсійного віку, встановленого законом (п.2).

Таким чином, на день смерті ОСОБА_2 його матір ОСОБА_3 отримувала пенсію за віком (що підтверджується доданою копією пенсійного посвідчення ОСОБА_3 ), більше того ця обставина - визнається самим Відповідачем у відзиві. Наведене свідчить про те, що на момент смерті ОСОБА_2 - ОСОБА_3 належала до осіб, які мали на день його смерті право на одержання утримання від загиблого. Що у свою чергу свідчить про відсутність необхідності доведення факту перебування на утриманні ОСОБА_3 у ОСОБА_2 на момент смерті, оскільки положеннями ст.1200 ЦК України вона і так віднесена до осіб, яким здійснюється відшкодування шкоди. Оскільки наявна обов`язкова передумова для цього - досягнення пенсійного віку, встановленого законом, що відносить її до категорії осіб, які мали на день смерті право на одержання утримання від загиблого.

3. Щодо часткового відшкодування Відповідачем шкоди

Відповідач вказує, що його рідні після його затримання надіслали родичам загиблого поштою 10 000 грн. та про необхідність врахування Позивачем цієї обставини.

Під час досудового врегулювання МТСБУ неодноразово направляло листи-претензії, щодо надання інформації Відповідачем щодо обставин справи та необхідних документів (копія листа-претензії від 12.08.2021 року була додана до позовної заяви, копії інших листів-претензій додаються). При цьому Відповідачем такі листи були проігноровані. Жодної інформації як від Відповідача (хоча він в першу чергу був зацікавленим в під ставності здійснення регламентних виплат), так і від потерпілих осіб про здійснення розрахунків між ними до МТСБУ не надходило. Крім того, яка саме шкода була відшкодована Відповідач не вказує, жодних доказів такої обставини не надає.

Більше того, розмір здійснених МТСБУ витрат на відшкодування шкоди, спричиненої протиправними діями Відповідача підтверджується належними доказами.

*

4.Щодо відсутності у Відповідача усіх платіжних доручень про сплату Позивачем судового збору

Сплата Позивачем судового збору у розмірі 3400,56 грн. підтверджується доданими до позовної заяви платіжними дорученнями:

-платіжне доручення № 9801887 від 25.08,2021 року про сплату судового збору у розмірі 2 270 грн;

-платіжне доручення № 9802527 від 27.09.2021 року про сплату судового збору у розмірі 1 130,56 грн.

За відсутності у додатках до позовної заяви документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі - суд на підставі ч,1,2 ст.185 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, В такій ухвалі суд зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення. Якщо ж Позивач не усуне в визначений судом строк вказані недоліки, така позовна заява повертається позивачу,

В даній справі провадження відкрито, і в ухвалі Немирівского районного суду Вінницької області від 01.11.2021 року зазначено, що позовна заява подана з додержанням вимог 175-177 ЦПК України.

5.Щодо витрат на правову допомогу

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення частини першої ст.59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Варто звернути увагу, що працівники юридичного відділу МТСБУ займаються лише досудовим врегулюванням спорів.

ОСОБА_5 є Генеральним директором МТСБУ, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (копія витягу з реєстру додається).

Так у реєстрі вказано, що ОСОБА_5 є керівником юридичної особи, іншою особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори.

Повноваження генерального директора визначаються статутом МТСБУ (новою редакцією), який перебуває в загальному доступі на офіційному сайті МТСБУ за посиланням http://www.mtsbu.ua/ua/about_us/statute/.

Відповідно до п.п..17 п.8.4.1 р.8.4 Статуту Генеральний директор Бюро має право вчиняти правочини, в тому числі, укладати договори, видавати довіреності, відкривати рахунки в банках.

На підставі вказаних повноважень МТСБУ укладено договори з представниками по всій України на представництво інтересів МТСБУ в судових справах, в тому числі і зі мною. Оскільки юридичного департаменту МТСБУ фізично не в змозі здійснювати претензійну діяльність, досудову підготовку та супровід в суді кожної справи.

Розмір витрат та час витрачений адвокатом на правову допомогу обґрунтований у розрахунку, що додано до позовної заяви. Виходячи з викладеного, він просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді Немирівського районного суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року, після отриманої судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, вищевказана справа прийнята до розгляду, призначене судове засідання.

Представник позивача - адвокат Бондар В.Б., в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються.

Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку та діє на підставі статуту. МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 21.05.2020 року о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110260», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою у с. Кароліна Немирівського району Вінницької області зі сторони с. Криківці Немирівського району Вінницької області при наближенні до «Т-подібного» перехрестя із автодорогою, яка веде від центра с. Кароліна до виїзду на авто дорогу М -12 сполученням «Стрий - Кропивницький - Знам`янка», не вжив заходів для зменшення швидкості до такої, яка б дозволяла контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги, де стався наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який знаходився на узбіччі. В наслідок ДТП пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми із забійно-рваною раною потиличної ділянки голови зліва з частковим поширенням на ліву тім`яну та скроневу ділянки, масивного крововиливу на внутрішні поверхні ділянці голови в потиличній, тім`яній, скроневій ділянках зліва, відкритих лінійних переломів кісток склепіння черепа в області тім`яної та потиличної кісток зліва з поширенням на кістки, забою головного мозку, масивного крововиливу під м`яку мозкову оболонку в лівій півкулі на всьому протязі з поширенням на основу мозку, зі стисненням речовини головного мозку, синців навколо правого та лівого очей; закритої травми грудної клітки: крововиливів в м`які тканини грудної клітки зліва, переломи 2,3,4,5,6,7,8,9 ребер зліва по попередньо - підпаховим лініям, 3,4,5,6 ребер зліва, по лопаточній лінії з розривом пристінкової плеври та міжреберних артерій, з крововиливами в пристінкову плевру, розривом верхньої долі лівої легені по задньо-боковій поверхні, забою обох легень з крововиливами під легеневу плевру та тканину легень в прикореневих ділянках, крововиливу в ліву плевральну порожнину 850 мл. темної, рідкої крові, забійної рани по внутрішній поверхні правої гомілки на межі нижньої та середньої третини, синця і двох саден по задньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки, повного вивиху головки правої стегнової кістки з розривом зв`язок, гострої крововтрати.

Смерть ОСОБА_2 настала внаслідок вище вказаної сполучної травми тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Вина ОСОБА_1 підтверджується вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 19.10.2020 року, на підставі якого відповідач був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 15 червня 2020 року представник потерпілої особи (матері загиблого у ДТП) ОСОБА_6 , звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши усі необхідні документи.

14.09.2020 року МТСБУ видано наказ б/н про виплату ОСОБА_3 , 95 454,00 грн., за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди ( а.с. 23 )

Відповідно до платіжного доручення № 2025565 від 16 вересня 2020 року МТСБУ виплачено ОСОБА_3 , 95 454,00 грн., на підставі наказу б/н від 14.09.2020 ( а.с 24).

07 грудня 2020 року МТСБУ видано наказ б/н про виплату ОСОБА_3 , 85 014,00 грн., за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди ( а.с. 25 ).

Відповідно до платіжного доручення № 2545499 від 09 грудня 2020 року МТСБУ виплачено ОСОБА_3 , 85 014,00 грн., на підставі наказу б/н від 07.12.2020 ( а.с. 26).

11.08.2021 року МТСБУ видано наказ б/н про виплату ОСОБА_3 , 46 236,00грн., за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди ( а.с. 27 ).

Відповідно до платіжного доручення № 1102563 від 12 серпня 2021 року МТСБУ виплачено ОСОБА_3 , 46 236,00 грн., на підставі наказу б/н від 11.08.2021 ( а.с. 28).

Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961 -IV (далі по тексту Закон України № 1961 -IV) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підп. а п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961 -IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно приписів п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961 -IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Положеннями п. 27.2 та п. 27. 4 ст. 27 Закону № 1961 -IV визначено, що Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами, а також здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання документів, що підтверджують такі витрати та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Відповідно до приписів статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписами п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Приписами статті 38.2.1. Закону № 1961 -IV визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до статті 13.1. Закону № 1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Проте, відповідно до приписів п.п. 38.2.5. п 38.2. ст.. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інформації щодо того, що відповідач входить до переліку осіб, визначених статті 13.1. Закону, останнім не надано.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 19.10.2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, так як своїми діями ОСОБА_1 , як особа, яка керує транспортним засобом, 21.05.2020 року порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_2 , та встановлено, що під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, враховуючи наведені вище обставини справи та норми Закону № 1961-IV, МТСБУ, яке у встановленому Законом порядку виплатило потерпілому страхове відшкодування у зв`язку із смертю ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_3 , має право в порядку регресу стягнути виплачене відшкодування в повному обсязі у розмірі 232 439,56 гривень з відповідача ОСОБА_1 , як із винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована на момент ДТП, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. МТСБУ сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., відповідно до платіжного доручення № 9801887 від 25 серпня 2021 року та 1130 грн. 56 коп. відповідно до платіжного доручення № 9802527 від 27 вересня 2021 року. Так як МТСБУ заявлено позов до ОСОБА_1 на суму 226 704,00 гривень, то розмір судового збору, який підлягав сплаті за його подання становить 1,5 % від ціни позову, що складає 3400 грн. 56 коп. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3400 грн. 56 коп. у відшкодуванні сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 76-89, 258, 259, 263-265,280-288 ЦПК України, ч.1. ст. 1191 ЦК України, ст. 27, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961 -IV, суд ,-

УХВАЛИВ:

Цивільний позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання (перебування),зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ) завдану майнову шкоду в розмірі 226 704 (двісті двадцять шість тисяч сімсот чотири)гривні та витрати, понесені на правову допомогу у розмірі 2 335 (дві тисячі триста тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання (перебування),зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ) судовий збір в сумі - 3400 (три тисячі чотириста) гривень 56 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, (), місце знаходження: Русанівський бульвар буд.8, м. Київ, 02154.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання (перебування), зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 .

Суддя С.М.Науменко