Житомирський апеляційний суд
Справа №283/3131/21 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М.
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Хомич В.М.

у цивільній справі №283/3131/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила збільшити розмір аліментів, визначених за рішенням суду. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що згідно із судовим наказом, виданим 26.02.2020 Малинським районним судом Житомирської області, з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Проте, з часу винесення судового рішення про стягнення аліментів погіршився стан здоров`я їх спільної з відповідачем дитини. У зв`язку з цим в період з 09.10.2020 по 22.10.2020 він проходив лікування у Житомирській обласній дитячій клінічній лікарні з діагнозом остеохондропатія головки правої стегнової кістки ІІ ступеню; з 07.12.2020 по 11.12.2020 дитина знаходилася у травматологічному відділенні Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні з діагнозом остеохондропатія головки правої стегнової кістки ІІ стадія, патологічні зміни у суглобах, що призводять до деформацій, порушень співвідношень, обмеження рухів та можливостей обслуговування і пересування, астигматизм. У зв`язку з захворюванням була розроблена індивідуальна програма реабілітації дитини-інваліда, відповідно до якої дитині 4 рази на рік необхідна медична реабілітація, 2 рази на рік відновна терапія, 4 рази на рік консультація травматолога, реабілітолога, лікувальний масаж, постійна лікувальна фізкультура. Також дитині необхідно замовляти ортопедичні вироби та ортопедичне взуття, що все в своїй сукупності вимагає значних фінансових витрат, а також затрат часу, що позбавляє позивача можливості працевлаштуватися. ОСОБА_1 зазначає, що у неї значно погіршився матеріальний стан. Тому із зазначених підстав ОСОБА_1 просила змінити розмір аліментів, визначених згідно з судовим наказом №283/295/20, виданим 26.02.2020 Малинським районним судом Житомирської області, та стягувати з ОСОБА_2 , 1994 р.н., аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 , 2015 року народження, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що вказані обставини у розумінні ч.3 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню, оскільки їх спільний син є хворою дитиною, відповідач вказаний факт визнав у судовому засіданні. Надані суду медичні документи свідчать про те, що дитина офіційно з 09.10.2020 року по теперішній час проходить відповідне лікування. Йому необхідна відновна терапія, медична реабілітація, консультація травматолога, реабілітолога, ортопедичні вироби та ортопедичне взуття. Тобто, утримання і оздоровлення хворої дитини також вимагає значних грошових витрат від батьків, зокрема, на транспорт, обстеження, медичні препарати.

Крім того, залишити сина самого на весь день неможливо, оскільки він потребує сторонньої допомоги, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості працевлаштуватися.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 09.12.2017 Малинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.4).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 26.02.2020 у цивільній справі №283/294/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано; дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з матір`ю (а.с.5-6).

28.02.2020 Малинським районним судом Житомирської області видано судовий наказ №283/295/20, за яким стягуються щомісячно із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Малинського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Марковською Л.О. у ВП №61599615 від 20.03.2020 на підставі судового наказу відкрито виконавче провадження (а.с.8-9).

У якості доказів погіршення стану здоров`я дитини позивачем надано медичні документи:

-виписку з медичної карти стаціонарного хворого №6561 Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні, з якої вбачається, що в період з 09.10.2020 по 22.10.2020 дитина ОСОБА_3 перебував на лікуванні у даному медичному закладі із діагнозом: остеохондропатія головки правої стегнової кістки ІІ ступеню (а.с.10);

- виписку з медичної карти стаціонарного хворого №7765 КНП ЦПМСД Малинської районної ради, з якої вбачається, що в період з 07.12.2020 по 11.12.2020 дитина ОСОБА_3 перебував на лікуванні у травматологічному відділенні з діагнозом: остеохондропатія головки правої стегнової кістки ІІ ступеню, патологічні болі в суглобах, що призводять до деформацій, порушень співвідношень, обмеження рухів та можливостей обслуговування та пересування, астигматизм (а.с.11);

-форму індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів №61 від 22.12.2020, з якої вбачається перелік видів і форм реабілітаційних заходів, рекомендованих до виконання дитині ОСОБА_3 , 2015 р.н. (а.с.12-15).

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 01.06.2020 вона була прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів ФОП ОСОБА_4 , а 07.10.2020 звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.16).

26.11.2021 начальником Малинського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Грищенко М.М. у ВП №61599615 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 , який працює в ПАТ «Малинська паперова фабрика Вайдманн», на підставі якої здійснюється відрахування з доходів відповідача на користь позивача на утримання дитини, а також стягується заборгованість по виплаті аліментів (а.с.33).

У якості доказу про проведення відрахувань аліментів із заробітної плати відповідачем надано розрахункові листки з місця роботи за листопад та грудень 2021 року, згідно з якими щомісячно з ОСОБА_2 стягувалися грошові кошти на користь позивача на утримання дитини (а.с.42).

01.12.2021 ОСОБА_2 подано заяву про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною на ім`я керівника служби у справах дітей виконкому Малинської міської ради (а.с.43-44).

Тобто, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки розмір аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини на підставі судового рішення від 28.02.2020, є достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини, доказів протилежного позивачем суду не надано.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

ВС зазначив, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни рішення встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанові №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п.23 - відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

В даному випадку, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалася на те, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів значно погіршився стан здоров`я дитини, що потребує значних матеріальних затрат.

Крім того, під час судового розгляду позивач зазначала, що змушена була звільнитись з роботи, оскільки тривалий час з дитиною перебувала в лікарні. Витрат на лікування дитини підтвердити не має можливості, оскільки в чеках про придбання ліків не вказується, що ліки були придбані для дитини. Витрати на дитину в місяць становлять приблизно 8000-9000 грн. При цьому позивач вважає, що, оскільки вона не має можливості працевлаштуватись, витрати по утриманню дитини мають в повній мірі бути покладені на відповідача як батька дитини.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем належними доказами не підтверджено погіршення її матеріального стану, оскільки не надано жодного доказу (інформації від податкових органів, Пенсійного фонду України) про те, який матеріальний стан (розмір доходу) був на момент ухвалення судового рішення про стягнення аліментів та на момент звернення до суду із даним позовом.

Позивач зазначає, що звільнилась через хворобу дитини. При цьому судом із письмових доказів, поданих самою позивачкою, встановлено, що вона звільнилась з роботи за власним бажанням ще до того, як дитина була госпіталізована до лікарні. Крім того копія трудової книжки не є належним доказом на підтвердження її матеріального стану.

Позивач у судовому засіданні підтвердила в своїх поясненнях, що проходить стажування в магазині (до початку воєнного стану), також отримує соціальну допомогу. Проте, жодних доказів про їх розмір суду не надала.

Пояснення позивача щодо збільшення витрат на дитину обумовлені додатковими витратами на дитину, пов`язаними з хворобою дитини. Проте, із цих підстав позов не заявлено.

З досліджених письмових доказів, наданих сторонами, встановлено, що нарахований до стягнення та стягуваний з відповідача розмір аліментів, у визначеному судовим рішенням від 28.02.2020 розмірі, значно перевищує як мінімальний розмір аліментів, визначених у ст. 182 СК України, так і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку у місячному його визначенні.

За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зокрема, і щодо утримання дитини. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова КЦС ВС від 11.03. 2020 у справі №759/10277/18).

Таким чином, позиція позивача щодо покладення на відповідача всіх витрат по утримання дитини через її непрацевлаштованість не ґрунтується на вимогах закону.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про відмову у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів. Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: