КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7752/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

при секретарі - Лащевській Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Уніан», «24 канал», Товариство з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна», Громадська організація «Свобода слова», Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота середина», Громадська організація «Інформаційне агентство «Цензор.нет», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фокус-Медіа», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал СТБ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіагрупа Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», Товариство з обмеженою відповідальністю « 5 Канал ТВ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Голдберрі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал Прямий», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ідеал Медіа» (ІНФОРМАЦІЯ_7)

про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності,и ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року,

встановив:

у липні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідачів щодо поширення недостовірної інформації, яка порушує її особисте немайнове право, порочить честь, гідність та ділову репутацію, а саме розповсюджуване відповідачами відео, вирізане та змонтоване з ролику її 23 - секундного бліц-інтерв'ю, таким, що було сфальсифіковано, та такими, що не відповідають дійсності, фактичні твердження «її відео, яке вона публічно виклала в соцмережу ТікТок, ІНФОРМАЦІЯ_15, ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_17, ІНФОРМАЦІЯ_16».

Просила також зобов'язати відповідачів у семиденний строк після набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, щоб її наслідком було досягнута максимальна ефективність, за умови, що спростування охопить максимальну кількість осіб, які сприйняли попередньо поширену недостовірну інформацію шляхом публікації тексту спростування та поширення частини відео з 09:00 сек. по 23:00 сек.:

на веб-сторінці Facebook Міністерства оборони України, на веб-сторінках Facebook, Twitter, Telegram відповідача ОСОБА_2: у засобах масової інформації: Уніан; Obozrevatel; РБК-Україна; Канал24; UAINFO.org; Цензор;ФОКУС МЕДИА: Телеканал СТБ програма СТБ-Вікна; Гордон; ВВС News Україна; Телеканал Україна24 програма «Україна сьогодні»; ТСН; 5 канал; Ecпpeco.TV; Прямий канал «5 колонка», «Новини» за зазначеними посиланнями.

Позивач стверджувала, що поширена відповідачами про неї інформація є негативною за своїм змістом, недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, та такою, що порушує особисті немайнові права, впливає на дотримання конституційних прав на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Також просила відшкодувати заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Крім того просила стягнути з відповідачів в рівних частинах судові витрати, до складу яких входить: судовий збір, витрати на охорону квартири, витрати на медичне обслуговування, витрати на підготовку справи.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року було притягнуто до участі в справі в якості третіх осіб: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Уніан», «24 канал», Товариство з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна», Громадська організація «Свобода слова», Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота середина», Громадська організація «Інформаційне агентство «Цензор.нет», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фокус-Медіа», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал СТБ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіагрупа Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», Товариство з обмеженою відповідальністю «5 Канал ТВ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Голдберрі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал Прямий», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ідеал Медіа» (ІНФОРМАЦІЯ_7).

28 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-хостингу Youtube, ОСОБА_1 було розміщено відеозапис під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», який містить недостовірну інформацію відносно нього наступного змісту:

03:49 - 03:55: «ІНФОРМАЦІЯ_3»; 04:07 - 04:14: «ІНФОРМАЦІЯ_4»; 04:32 - 04:41: «ІНФОРМАЦІЯ_5»; 06:55 - 07:01: «ІНФОРМАЦІЯ_6».

Зазначав, що ОСОБА_1 поширено неправдиву інформацію у формі категоричного твердження, чим було порушено його немайнове право на недоторканість честі, гідності та ділової репутації, а тому просив вказану інформацію визнати недостовірною та зобов'язати ОСОБА_1 її спростувати, стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині її вимог про спростування недостовірної інформації та ухвалити у справі нове рішення або змінити рішення та зобов'язати Відповідачів у 7 денний строк після набрання постанови законної сили спростувати поширену на верифікованих веб-сторінках Facebook, Telegram, Instagram, Twitter недостовірну інформацію у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, шляхом публікації тексту спростування:

- на веб-сторінці Facebook Міністерства оборони України: ІНФОРМАЦІЯ_8/

- на веб-сторінці Facebook ОСОБА_2: ІНФОРМАЦІЯ_9; Telegram https:ІНФОРМАЦІЯ_10; Instagram: ІНФОРМАЦІЯ_11; Twitter: ІНФОРМАЦІЯ_12;

Текст спростування недостовірної інформації:

«13 січня 2021 року ОСОБА_2, посадова особа Міністерства оборони України, використовуючи своє службове становище та авторитет офіцера Збройних Сил України за підтримки Міністерства оборони України поширив недостовірну сфальсифіковану інформацію про приватну особу ОСОБА_1 під ніком ОСОБА_1.

ОСОБА_2 збирав та поширював персональні дані ОСОБА_1. Через кнопку ДОДАТИ В РАБИ надав зібрані матеріали сайту ІНФОРМАЦІЯ_13, безпідставно звинуватив її в злочинній діяльності, що викликало шквал ненависті та погроз фізичною розправою на її адресу та її родини.

Уривок бліц-опитування за участю пані ОСОБА_1, який було поширено, умисно змонтований, є сфальсифікованою перекрученою інформацією та не відповідає дійсності.

Наголошую, що відео було знято тік-токером та оприлюднено виключно ОСОБА_3 біля ТЦ «Глобус» для його особистої сторінки TikTok. На акаунтах ОСОБА_1 це відео розміщено не було! Пані ОСОБА_1 в оригіналі відео відповідала на питання про країни привабливі для подорожі!

Поширені мною висловлювання на адресу дівчини: «її відео, яке вона публічно виклала в соцмережу ТікТок», «ІНФОРМАЦІЯ_15», «ІНФОРМАЦІЯ_14», «ІНФОРМАЦІЯ_17», «ІНФОРМАЦІЯ_16» - не відповідають дійсності.

Пані ОСОБА_1 НE робила вибір між Україною і Росією, НЕ ображала військових, НЕ дискредитувала Збройні Сили України, НЕ ІНФОРМАЦІЯ_14 та НЕ ІНФОРМАЦІЯ_17.

Прошу модераторів сайту ІНФОРМАЦІЯ_13 вилучити персональні дані ОСОБА_1 із загального доступу з огляду на недостовірність оприлюдненої на сайті інформації про зазначену особу.

Окремо звертаюся до ЗМІ, в яких була розповсюджена сфальсифікована недостовірна інформація про ОСОБА_1 з посиланням на офіцера ЗСУ та Міністерство оборони Україну як джерело цієї інформації прошу в такий же спосіб поширити спростування недостовірної інформації: www.obozrevatel.com,unian.net, censor.net, uainfo.org, rbc.ua, Канал24, showbiz.24tv.ua, каналу TCN, STB, 5, Україна та Прямий та інші.

З огляду на те, що на верифікованих веб-сторінках Facebook Міністерства оборони України та офіцера ЗСУ була розповсюджена сфальсифікована недостовірна інформація - прошу зняти несправедливі звинувачення з пані ОСОБА_1.»

У Відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства оборони України - Калюжний А.П. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ОСОБА_2 - Мельник Ю.О. подав до суду письмові пояснення із запереченнями проти доводів апеляційної скарги, також просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_2 - Мельника Ю.О. та Міністерства оборони України - Калюжного А.П., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що 11.01.2021 тік-токер Рома Київський брав у неї бліц-інтерв'ю про країни, цікаві для подорожей, про що було знято 23-секундний відеозапис, які потім змонтував та розмістив на своїй сторінці у додатку ТікТок. 13.01.2021 ОСОБА_2, скопіювавши вказаний відеозапис, скоротив вказаний відеозапис, спотворивши його зміст, видалив авторські атрибути, використовуючи своє службове становище та авторитет військовослужбовця вперше поширив про неї сфальсифіковану, перекручену інформацію, про те, що саме вона «ІНФОРМАЦІЯ_15, у якому продемонструвала свою симпатію до Росії». ІНФОРМАЦІЯ_1 сфальсифікована інформація була оприлюднена на сертифікованій веб-сторінці Facebook Міністерства оборони України. Таким чином відповідачі поширили сфальсифіковану викривлену інформацію та звинуватили її у тому, що вона особисто зняла 8-секундний відеозапис, демонструючи свою симпатію до Росії та розмістила цей відеозапис. Крім того, відповідачі поширили її персональні дані на сайті ІНФОРМАЦІЯ_13, де поширена про неї інформація містить фактичне твердження про її причетність до скоєння злочинів проти основ національної безпеки України без посилань на конкретні факти, які б доводили цей факт. Після поширення вказаної інформації до неї почали надходити погрози фізичної розправи над нею та її батьками на телефон та в соціальних мережах.

Тому вона з 13.01.2021 перебуває у постійному стресі, втратила можливість працювати, порушились стосунки з людьми, чим їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 150 000 грн.

В зв'язку з цим позивач просила визнати неправомірними дії відповідачів щодо поширення недостовірної інформації, яка порушує її особисте немайнове право, порочить честь, гідність та ділову репутацію, а саме: відео таким, що було сфальсифіковано, фактичні твердження такими, що не відповідають дійсності: «її відео, яке вона публічно виклала в соцмережу ТікТок, ІНФОРМАЦІЯ_15, ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_17, ІНФОРМАЦІЯ_16».

Просила також зобов'язати відповідачів у 7 денний строк після набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, щоб її наслідком було досягнуто максимальну ефективність, за умови, що спростування охопить максимальну кількість осіб, які сприйняли попередньо поширену недостовірну інформацію шляхом публікації тексту спростування та поширення частини відео вирізаної з відео-1 з 09:00 сек. по 23:00 сек.:

на веб-сторінці Facebook відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_8

на веб-сторінках Facebook, Twitter, Telegram відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_9; ІНФОРМАЦІЯ_10; ІНФОРМАЦІЯ_18; ІНФОРМАЦІЯ_20; ІНФОРМАЦІЯ_21; ІНФОРМАЦІЯ_19;

у засобах масової інформації

Уніан https://www.unian.ua/; Obozrevatel https://news.obozrevatel.com/; РБК-Україна https://styler.rbc.ua/ukr; Канал24 https://novyny.24tv.ua/; https://showbiz.24tv.ua/; https://www.youtube.com/watch?vjBgmYhxgneA; UAINFO.org https://uainfo.org/blognews; Цензор https://censor.net/ua/news/;ФОКУС МЕДИА https://focus.ua/ukraine/: Телеканал СТБ програма СТБ-Вікна https://www.stb.ua/vikna/uа/; Гордон https://gordonua.com/ukr/news/; ВВС News Україна ІНФОРМАЦІЯ_24; Телеканал Україна24 програма «Україна сьогодні» https://ukraina24.segodnva.ua/obshestvo-news/; ТСН https://tsn.ua/ukrayina/; 5 канал https://www.5.ua/suspilstvo/; Ecnpeco.TV https://espreso.tv/news/; Прямий канал «5 колонка», «Новини» https:ІНФОРМАЦІЯ_22; ІНФОРМАЦІЯ_23.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову сторонами по справі не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що висловлювання відповідачів щодо змісту бліц-інтерв'ю за участі позивача за первісним позовом, хоч і зачепили її почуття, як фізичної особи, однак висловлені в пристойній формі та у виразах, прийнятих у спілкуванні людей, є оціночними судженнями про певні події, право на які гарантоване законом та які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення стст. 32, 34, 62 Конституції України, стст. 15, 16, 201, 275, 277, 297, 299 ЦК України.

Конституція України в статтях 3 та 28 визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Кожен має право на повагу до його гідності.

Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

В статті 68 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є така інформація фактичним твердженням чи оціночним судженням.

В ч. 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» міститься визначення, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Виходячи з положень і аналізу статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції.

Якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання у право має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

Всі доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, є аналогічними доводам, зазначеним в позовній заяві.

Суд першої інстанції в своєму рішенні вказав, що позивач є публічною особою та посилався на положення 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя. Якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

В ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» дано визначення терміну «національний публічний діяч».

Помилкове зазначення судом першої інстанції в рішенні суду про те, що ОСОБА_1 є публічною особою, не впливає на загальний висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог апелянта.

Доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 спотворив відеозапис з її бліц-інтерв'ю, є безпідставними, оскільки поширений ним відеозапис був скороченим варіантом відеозапису, який знаходився у вільному доступі в додатку ТікТок.

Зазначення ОСОБА_2 в поширеній інформації про те, що саме ОСОБА_1 зняла ролик, не може бути предметом спростування, оскільки ОСОБА_1, погоджуючись на участь у бліц-інтерв'ю знала про те, що ведеться відеозапис і в майбутньому це відео буде розміщено в додатку ТікТок, який є популярним додатком для створення коротких відео та обміну ними. Отже, хоча і не вона була ініціатором відеозапису такого бліц-інтерв'ю та не розміщала його в додатку ТікТок на своїй сторінці, однак вона усвідомлювала, що відеозапис буде розміщено саме у вказаному додатку і він буде доступний для перегляду широкого загалу людей.

Також не може бути підставою для задоволення позовних вимог посилання апелянта на те, що напис на відеозапису бліц-інтерв'ю «Яка твоя улюблена країна» було розміщено не нею, а іншою особою, без погодження з нею, оскільки вона не просила залучити його в якості відповідача по справі та не заявляла вимог до вказаної особи.

Коментар ОСОБА_2 під скороченим варіантом відеозапису повністю відповідає його змісту та не містить ознак наклепу. Вказуючи, що дії

ОСОБА_2 з приводу оприлюднення вказаного відеозапису були умисними та спланованими в корисливих цілях, апелянт не зазначає, яку корисливу мету міг переслідувати відповідач.

Таким чином, поширена відповідачами інформація не є викривленою та не має ознак фальсифікації.

Згідно з частиною другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Посилання апелянта на допущені судом першої інстанції, на її думку, порушення норм процесуального права при проведенні підготовчого засідання щодо залишення позовної заяви без руху, прийняття зустрічного позову, неповернення їй позовної заяви, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції дотримався вимог ст. 189 ЦПК України при проведенні підготовчого засідання, та відповідно до вимог ст. 193 ЦПК України прийняв до спільного розгляду зустрічний позов. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року було надано строк для сплати судового збору щодо частини вимог про відшкодування збитків, які не входять до переліку судових витрат відповідно до ст. 133 ЦПК України.

Неправильне зазначення в ухвалі Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року дати звернення апелянта з позовом до суду, видача диску без технічного запису судового засідання від 08 листопада 2021 року не можуть розглядатись як підстава для скасування або зміни судового рішення внаслідок порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України.

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення в силу положень ч. 3 ст. 376 ЦПК України при розгляді справи в суді першої інстанції не встановлено.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 19 серпня 2022 року.

Головуючий

Судді