Дата документу 17.08.2022
Справа № 334/9085/21
Провадження № 2/334/1085/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Добрєва М.В., при секретарі Саламаха С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 13.08.2020 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 1104. Після смерті батька ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 набуто на підставі договору купівлі -продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г. від 22.03.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 525. Право власності ОСОБА_3 на квартиру було зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №160659575 від 22.03.2019 року, номер запису про право власності: 30825832. Видано технічний паспорт станом на 24.03.2019 р., та належало спадкодавцю на момент смерті, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №248672131 від 17.03.2021 р.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 31.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ШвецовоюО.С., зареєстрованого в реєстрі №2485, за яким на випадок його смерті зробив розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі належну йому квартиру АДРЕСА_2 , заповів позивачу - ОСОБА_1 . На час смерті спадкодавця заповіт не змінений та не скасований.

Як відомо позивачу, в березні 2019 року квартиру зазначену в заповіті, батько продав та купив квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 має зареєстроване постійне місце проживання у АДРЕСА_3 . З 02.07.2019 року по теперішній час позивач ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_4 тимчасово перебувають у Люксембурзі, з 02.07.2019 р. по08.02.21р. за адресою: L-2416, Говалд, рю де ля Редут, 2, а з 08.02.2021 року за адресою: L- 1216, Говалд, рю Бартолмі, 7, у зв`язку з роботою по контракту позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син, ОСОБА_5 . Під час відпустки позивач, його дружина та син їздили в Україну да тещі в м.Біла Церква Київської обл..

ІНФОРМАЦІЯ_1 в п`ятницю після обіду позивачу ОСОБА_1 зателефонувала рідна тітка (сестра батька) ОСОБА_6 , яка повідомила про смерть батька ІНФОРМАЦІЯ_1 та те, що його сьогодні (14.08.2020 року) було поховано. Вона пояснила, що раніше зв`язатись з позивачем не могла, оскільки не мала його номеру телефону та не розбирається у смартфоні, який був у батька, сама користується кнопковим телефоном, та тільки зараз, знайомі допомогли їй включити телефон ОСОБА_3 та знайти в ньому телефонний номер позивача у вайбері. Тітка ОСОБА_6 сказала, що позивачу потрібно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Звістка про смерть батька потрясла позивача, ОСОБА_1 був у пригніченому стані, розпачі, тяжко переживаючи смерть батька та вирішив не їхати до м. Запоріжжя, оскільки батька вже було поховано. При розмові ОСОБА_1 домовився з тіткою ОСОБА_6 відшкодувати витрати на поховання батька, приїхати в м, Запоріжжя та встановити надмогильний пам`ятник батьку.

17 серпня 2020 року в понеділок по приїзді додому в м. Київ із м. Білої Церкви Київської області позивач ОСОБА_1 , за відсутності попереднього запису, ледве встиг до закінчення робочого часу потрапити на прийом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мацібура О.В., яка порекомендувала приватного нотаріуса у м. Запоріжжі ОСОБА_7 , яка займається оформленням спадщини.

Так, 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 склав заяву до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Тетяни Григорівни про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченою 17.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мацібура О.В., зареєстрованої в реєстрі за №691.

Вказану заяву про прийняття спадщини від 17.08.2020 року ОСОБА_1 залишив дома у м. Києві, сподіваючись повернутись до м. Києва у вересні 2020 року на день свого народження ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), отримавши за місцем роботи додаткову відпустку за свій рахунок поза графіку відпусток.

З кінця серпня 2020 року погіршилась епідеміологічна ситуація з пандемією КОВІД-19 (друга хвиля) в Європі. У зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 вирішили тимчасово відкласти у вересні 2020 року поїздку разом з малолітнім сином ОСОБА_8 до м. Києва Україна, з огляду на підвищений ризик розповсюдження КОВІД-19. Всі країни ЄС входили до червоної зони та почали закриватися кордони між країнами, вводилися карантинні обмежувальні заходи, закривалися магазини, кафе та ресторани, відбувався перехід на роботу з дому всіх сфер економіки. Також скорочення (майже повне закриття) рейсів, що прямували з ЄС до України.

На початку жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 дізнались про її другу вагітність, очікуваний строк пологів 21.06.2021 року.

23 лютого 2021 року позивачу ОСОБА_1 зателефонувала рідна тітка (сестра батька) ОСОБА_6 , в ході розмови остання запитала, чи оформив позивач спадщину після смерті батька. ОСОБА_6 почувши від ОСОБА_1 про те, наразі він не може приїхати в Україну, негайно порекомендувала йому звернутись до нотаріуса.

Цього ж дня, 23 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 зателефонував до приватного нотаріуса Ракитянської Т.Г. (номер зв`язку знайшов через мережу інтернет) та повідомив, що він не може зараз приїхати в Україну до м. Запоріжжя та особисто подати заяву про прийняття спадщини після.смерті батька ОСОБА_3 . Як повідомила ОСОБА_1 при розмові приватний нотаріус Ракитянська Т.Г., позивач пропустив встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини (з дня смерті батька) на 11 днів. Нотаріусом Ракитянською Т.Г. було також повідомлено, що після смерті батька ОСОБА_3 вже відкрита спадкова справа державним нотаріусом Третьої запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В., куди позивачу терміново потрібно відправляти поштою дану заяву та те, що особиста присутність позивача, як виявилось, не є необхідною при цьому.

Заява про прийняття спадщини від 17 серпня 2020 року знаходилась в квартирі позивача в Києві, проте ключі від квартири були з ОСОБА_1 в ОСОБА_9 . 23 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 передав ключі від квартири колегам по роботі, які мешкають в Германії, які цього ж дня поїхали в аеропорт, звідки вилітали рейси з Германії до України та відправили ключі родичам позивача через людей, які летіли до м. Києва.

У ніч 23-24 лютого 2021 року родичі позивача забрали в аеропорту Києва передані ключі та 24 лютого 2021 року ОСОБА_10 (тітка позивача з боку матері) відправила поштою нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини. 26.02.2021 року заяву позивача було доставлено в Третю Запорізьку державну нотаріальну контору.

04.03.2021 року до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори звернулася представник позивача за довіреністю Білоконєва А.В. для видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті батька, однак Постановою державного нотаріуса Третьої запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №327/02-31 від 04.03.2021 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що строк для прийняття спадщини пропущений.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 зазначив перебування спадкоємця тривалий час за межами України, особливий стан здоров`я друга вагітність дружини позивача ОСОБА_4 , здійснення позивачем з дружиною догляду за сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з часу народження по 12.022021 року включно, відсутності на території Великого Герцогства Люксембург посольства (консульства) України, стан здоров`я позивача з грудня 2020 року по лютий 2021 року (стражав на періодичне підвищення артеріального тиску, яке супроводжувалося приступоподібним головним болем (цефальгією), пандемія Ковід-19.

Просить суд визначити йому, ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом п`яти календарних місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.01.2021 року. Витребувано у деравного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи заведеною після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

20.01.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_11 , в якому відповідач надав пояснення щодо обов`язку позивача довести поважні причини пропуска та обставин, на які посилається позивач і вказав, що заявлені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини підстави не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця та не перешкоджали позивачу подати заяву про прийняття спадщини у 6 місячний термін і у задоволенні позову слід відмовити з тих підстав, що перебування позивача у Люксембурзі само по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних передкод для звернення із заявою про прийняття спадщини і не позбавляє його можливості подати заяву поштою, як передбачено п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини. Поштовхом для оформлення спадщини послужила розмова позивача з тіткою, ОСОБА_6 , яка відбулася 23.02.2021 року. Цього ж дня позивач зв`язався з нотаріусом, який знаходився в м.Запоріжжі та дізнався про відкриття спадщини. 24.02.2021 року тітка позивача ОСОБА_10 відправила нотаріальнео посвідчену заяву позивача про прийняття спадщини від 17.08.20р., яка була доставлена до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори 26.02.21р. Позивачу для вирішення питання про передачу поштою заяви про прийняття спадщини знадобилося тільки 3 доби. Ніяких перешкод та складнощів для вчинення вказаних дій у позивача не було.

В подальшому, оскільки на території Великого Герцогства Люксембург відсутнє посольство (Конусульство) України, 26.02.2021 року позивач з дружиною та однорічним сином направилися до Королевства Бельгія і у той жеж день видав довіреність та склав заяву про прийняття спадщини. Вказана заява паправлена поштою до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори та отримана 02.03.21р. Для цього позивачу знадобилося тільки 9 днів, що свідчить про можливість вчинити необхідні дії, якою позивач і скористався, але після спливу 6 місяців.

Щодо особливого стану здоров`я друга вагітність дружини позивача, то про вагітність вони узнали на початку жовтня 2020 року. Про смерть батька позивач дізнався від тітки ОСОБА_12 14.08.2020 рокуЮ тому близько 2 місяців (до моменту вагітності дружини) у позивача була змога подати документи про прийняття спадщини.

Оформлення необхідних для прийняття спадщини документів з 23.02.2021р. по 04.03.2021р. пройшло в період догляду за молодшим сином, друга вагітність дружини позивача не були припинені або вирішені, тому вказані позивачем обставини не були перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилання позивача на погане самопочуття, але тиск не був причиною зміни звичайного способу життя позивача, тому не є поважною причиною пропуску зазначаного строку.

Позивач у позовній заяві зазначив. Що про наявність заповіту йому було відомо ще за життя спадкодавця, позивачем ще 17.08.2020 року було написано заяву про прийняття спадщини та завірена нотаріально, що додатково підтверджує обізнаність позивача у необхідній процедурі спадкування. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкожмця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний термін подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

28.01.2021 року представник позивача надала суду відповідь на відзив по мотивам, аналогічним викладеним у позовній заяві.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі.

У судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференц зв`язку представник позивача позов підтрималав, і вказала, що позивач пропустив строк на звернення з заявою з поважних причин.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у запереченнях і зазначили, що ті підстави на які посилається позивач не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку і об`єктивних причин неможливості звернутися до нотаріуса з заявою, у тому числі і поштою, позивач у позові не навів, і у судовому засіданні не довів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, у тому числі і матеріали спадкової справи № 5/2021, проаналізувавши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 77, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , що видане 13.08.2020 року.

Факт родинних відносин між батьком ОСОБА_3 та сином (позивачем по справі) ОСОБА_1 , підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: м. Запоріжжя, серії НОМЕР_2 , видане повторне 12.03.2019 року Дніпровським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2937, де в графі батько зазначено - ОСОБА_3 , а в графі мати - ОСОБА_13 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , являється сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серія НОМЕР_3 від 16 жовтня 2001 року (повторно) Орджонікідзевським районним управлінням юстиції м.Запоріжжя, де в графі батько зазначено ОСОБА_3 , а в графі мати ОСОБА_14 .

Обидві шлюби були розірвані спадкодавцем. Отже, після смерті Спадкодавця залишилося два спадкоємця першої черги, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Про смерть батька позивача ОСОБА_1 повідомила рідна тітка (сестра батька) ОСОБА_6 12 серпня 2020 року та те, що його 14.08.2020 року було поховано, даний факт не заперечується сторонами.

Зі спадкової справи № 4/2021, відкритої 15.01.2021 року Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 у визначений законом строк звернулася лише ОСОБА_2 , інший спадкоємець - син ОСОБА_15 звернувся із заявою 26 лютого 2021 року об 11-20 год.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Строки для прийняття спадщини встановлено ст. 1270 ЦК України, згідно якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст.1272 ЦК України особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року). Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ході розгляду справи позивачем не було доведено існування об`єктивних, непереборних та істотних перешкод у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини протягом визначеного законом періоду.

Згідно до ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Так, ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а шестимісячний строк на прийняття спадщини сплив 12.02.2021 року, позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за іншою адресою, однак заяву про прийняття спадщини подано лише 26.02.2021 року, тобто через 11 днів після спливу строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Як на підтвердження поважності підстав пропуску строку прийняття спадщини позивач посилається на перебування спадкоємця тривалий час за межами України, особливий стан здоров`я друга вагітність дружини позивача ОСОБА_4 , здійснення позивачем з дружиною догляду за сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з часу народження по 12.022021 року включно, відсутності на території Великого Герцогства Люксембург посольства (консульства) України, стан здоров`я позивача з грудня 2020 року по лютий 2021 року (стражав на періодичне підвищення артеріального тиску, яке супроводжувалося приступоподібним головним болем (цефальгією), пандемія Ковід-19.

Однак, зазначені обставини не можна віднести до тих, які є непереборними та такими, що унеможливлюють подання, в тому числі і шляхом направлення на адресу нотаріальної контори поштовим або електронним зв`язком, відповідної заяви про прийняття спадщини.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Пунктом 2.1. глави 10 вказаного Порядку визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. Проте, позивач не скористалася можливістю направити нотаріусу заяву про бажання прийняття спадщини поштовим зв`язком.

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 склав заяву до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Тетяни Григорівни про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченою 17.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мацібура О.В., зареєстрованої в реєстрі за № 691.

Вказану заяву про прийняття спадщини від 17.08.2020 року ОСОБА_1 залишив дома у м. Києві, сподіваючись повернутись до м. Києва у вересні 2020 року на день свого народження ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), отримавши за місцем роботи додаткову відпустку за свій рахунок поза графіку відпусток.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що про смерть батька позивач дізнався 14.08.2020 року після її дзвінка.

23.02.2021 року позивач зв`язався з нотаріусом, який знаходився в м.Запоріжжі та дізнався про відкриття спадщини. 24.02.2021 року тітка позивача ОСОБА_10 відправила нотаріально посвідчену заяву позивача про прийняття спадщини від 17.08.20р., яка була доставлена до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори 26.02.21р. Позивачу для вирішення питання про передачу поштою заяви про прийняття спадщини знадобилося тільки 3 доби. Ніяких перешкод та складнощів для вчинення вказаних дій у позивача не було.

Суд критично відноситься до вказаних позивачем причин неподання в строк заяви про прийняття спадщини як друга вагітність дружини, догляд за дитиною, необхідність поїздки разом з вагітною дружиною і маленьким сином на один день до Бельгії для оформлення документів для прийняття спадщини.

Щодо підстав позову, про які позивач вказав як на поважні причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини, а саме те, що у зв`язку із запровадженням карантину з метою запобігання поширення хвороби COVID-19, в цей період було встановлено ряд обмежень, що унеможливлювали звернення до нотаріуса, а саме: нотаріуси не здійснювали прийом відвідувачів; рух міського транспорту був повністю зупинений; були встановленні правила самоізоляції.

Суд встановив, що дійсно на території України і Європи був запроваджено карантин, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Разом із тим, нотаріуси не є суб`єктами господарювання відповідно до Господарського кодексу України, а також не є учасником на ринку товарів, вони виконують виключно делеговані державою функції, керуючись Конституцією та Законом.

Законодавець встановлює кілька шляхів прийняття спадщини, як це можна зробити в умовах карантину. Зокрема, це можливість направлення заяви поштою. Нотаріус зобов`язаний прийняти цю заяву та завести спадкову справу, щоб особа не пропустила строк для прийняття спадщини. Потім запрошується до нотаріуса, щоб належним чином оформити заяву. Це можна зробити вже після того, як закінчиться дія карантину. Заяву можна відправити поштою або залишити її в поштовій скриньці, яка знаходиться на вході до приміщення кожної нотаріальної контори, та впевнитися, що заяву візьмуть у роботу, спадкова справа буде заведена, та будуть вчинені всі нотаріальні дії, необхідні для того, щоб унеможливити пропущення строку та порушення прав громадянина на отримання спадщини. Будь-які інші нотаріальні дії можна відкласти та відтермінувати.

Отже, посилання позивача на те, що нотаріуси не здійснювали прийом відвідувачів як на поважну причину неподання заяви про прийняття спадщини є безпідставними.

Таким чином, посилання позивача на ці обставини, не можна приймати до уваги як поважні причини, які виключали можливість спадкоємцю своєчасно подати заяву про прийняття спадщини будь-якими засобами зв`язку, у тому числі і поштового зв`язку, електронного зв`язку, телеграмою, факсом тощо.

Інших поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач не зазначив.

При цьому сам по собі факт того, що пропущений строк для прийняття спадщини є незначним, без доведення поважності причини його пропуску, не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (постанова ВС від 16.12.2020 року у справі № № 362/5972/18 провадження № 61-19494св19)

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом.

Однак у справі відсутні докази неможливості звернення позивачки до нотаріуса і позивачем не доведено, наявність у неї як спадкоємця об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Не мають правого значення для вирішення справи і посилання позивача у позові на факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вразі підтвердження такого факту, останнє виключає необхідність визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року, прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3 ст. 1272 ЦК України) у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Аналогічні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду України № 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року.

Отже, позивач не довів наявність обставин, які б давали суду підстави визнати причини пропуску ним строку на прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини і доказів, які б підтверджували наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкодили їй вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини позивачем не надано, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

З огляду на недоведеність позовних вимог на підставах викладених у позовній заяві, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,261,263-265,268,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.