Ухвала

Іменем України

10 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 447/127/22

провадження № 61-7289ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року у складі судді Павлів В. Р. та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Савуляка Р. В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Миколаївської міської ради Львівської області,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, у якому просили визнати незаконним та скасувати рішення 19-ої позачергової сесії 8-го скликання Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №1348 від 07 грудня 2021 року «Про відмову у наданні дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Миколаївської міської ради».

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року,відмовлено у відкритті провадження (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства), роз`яснено позивачам право на звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що вказаний спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства, що виключає можливість його розгляду у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 29 липня 2022 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у січні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, у якому просили визнати незаконним та скасувати рішення 19-ої позачергової сесії 8-го скликання Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №1348 від 07 грудня 2021 року «Про відмову у наданні дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Миколаївської міської ради».

Суд апеляційної інстанції встановив, що предметом позову є питання отримання у власність земельної ділянки перебуває на етапі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, тобто речові права на земельну ділянку відсутні.

Таким чином, спір між сторонами є публічно-правовим, і його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пунктів «а», «б», «к» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, крім іншого, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 617/1315/15-ц (провадження № 14-219цс18) вказано, що: «на стадії формування земельної ділянки особа, яка прагне отримати цю ділянку у власність, з одного боку, та відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування, уповноважений приймати рішення щодо надання відповідної ділянки у власність, з іншого боку, перебувають в адміністративних відносинах. Тому допоки на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, який прийняв рішення щодо передання земельної ділянки у власність, особа не зареєструвала відповідне речове право на цю ділянку, за участі такого суб`єкта існує публічно-правовий спір, який належить до юрисдикції адміністративного суду, крім випадку, якщо певне речове право на ту ж ділянку чи на її частину на момент прийняття вказаного рішення належить іншій особі».

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, спір між сторонами є публічно-правовим і його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Миколаївської міської ради Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук