ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3786/21 Номер провадження 22-ц/814/584/22Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Гречка Є.В.,

з участю представника позивача адвоката Бондара Є.І., представника відповідача адвоката Тищенка А.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк (далі АТКБ) «ПриватБанк»

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05 листопада 2021 року. постановлене суддею Блажко І.О.( повний текст складено 15 листопада 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «ПриватБанк», про визнання незаконними та нечинними наказів,

в с т а н о в и в:

23.04.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконними та нечинними:

- наказу «Про затвердження нового штатного розкладу Центрального макрорегіонального управління (в частині Полтавського та Кременчуцького регіонів), Північного макрорегіонального управління (в частині м.Київ та Київської області), Південно-Східного макрорегіонального управління (в частині Криворізького регіону) від 11.02.2021 вих.№Е.17.U.0.0/4-6593725;

- рішення Наглядової Ради АТ КБ «ПриватБанк» про переведення балансу та клієнтів філій, оформлене протоколом №3/21 від 25.01.2021.

В обґрунтування позову зазначає, що обіймав посаду директора Полтавського регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк» та був членом Первинної профспілкової організації співробітників банку. 18.03.2021, під час перебування на лікарняному, дізнався про існування вказаного наказу та рішення наглядової ради, одержавши попередження про зміни в організації виробництва і праці та можливе його наступне вивільнення.

Вважає оскаржувані ним наказ та рішення незаконними та такими, що порушують його право на праці, оскільки їх метою є не вдосконалення роботи філій, а протиправне звільнення небажаних адміністрації банку співробітників під прикриттям фіктивної реорганізації. Посилаючись на п.п.1.3.7 оскаржуваного наказу, зазначає, що усі посади (штатні одиниці) переведені на аналогічні посади в нових створених філіях, без змін оплати праці та графіку роботи, окрім посад директорів філій, що свідчить про створення відповідачем штучних умов для звільнення певних працівників банку та зокрема його, позивача. Фактично, за змістом оскаржуваного наказу, загальна чисельність працівників створених макрорегіональних управлінь не зменшилася у порівнянні із загальною чисельністю філій, а тому скорочення посад фактично не відбулося.

У порушення вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України відповідач у попередженні про скорочення штату працівників, повідомив його про звільнення у зв`язку зі скороченнями штату працівників та посад, не запропонувавши рівнозначні та аналогічні для його кваліфікації та досвіду посади. Зокрема, йому не пропонувалися посади директора Центрального макрорегіонального управління, Північного макрорегіонального управління або Південно-Східного макрорегіонального управління.

Також вважає, що відповідач не дотримався вимог ст.49-4 КЗпП України та ст.22 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо обов`язку роботодавця не пізніше як за три місяці до звільнення у зв`язку з реорганізацією повідомити профспілкам про причини наступних звільнень, кількість і категорію працівників, яких це може стосуватися, терміни і періоди звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 листопада 2021 року закрито провадження у цивільній справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним та нечинним рішення Наглядової ради Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», затверджене протоколом №3/21 від 25 січня 2021 року.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконним та нечинним наказ «Про затвердження нового штатного розкладу Центрального макрорегіонального управління (в частині Полтавського та Кременчуцького регіонів), Північного макрорегіонального управління (в частині м.Київ та Київської області), Північно-Східного макрорегіонального управління (в частині Криворізького регіону) №.Е.17.U.0.0/4-6593725 задоволено частково.

Визнано незаконним та нечинним наказ «Про затвердження нового штатного розкладу Центрального макрорегіонального управління (в частині Полтавського та Кременчуцького регіонів), Північного макрорегіонального управління (в частині м.Київ та Київської області), Північно-Східного макрорегіонального управління (в частині Криворізького регіону) №.Е.17.U.0.0/4-6593725 від 11 лютого 2021 року в частині щодо Полтавського та Кременчуцького регіонів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позов в частині визнання незаконним рішення наглядової ради банку є спором між працівником банку та Наглядовою радою щодо порядку здійснення останньою господарської діяльності товариства та не є предметом регулювання трудового права, а отже буде втручанням у господарську діяльність, що належить до сфери регулювання корпоративного права. Тому на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд закрив провадження у вказаній частині позовних вимог.

Частково задовольняючи вимоги та визнаючи незаконним наказ про затвердження нового штатного розкладу в частині щодо Полтавського та Кременчуцького регіонів, суд першої інстанції виходив із того, що директорам філій, і зокрема позивачу, не надали права на залишення на роботі в аналогічній посаді на відміну від інших працівників, що вказує на штучне створення роботодавцем причин та умов для розірвання трудового договору із власної ініціативи з небажаним працівником, що є грубим порушенням трудового законодавства та призвело до незаконного звільнення ОСОБА_1 .

Відповідач подав апеляційну скаргу на вказане рішення. Посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.44 та п.11 ч.1 ст.257 ЦПК України в частині відмови у задоволенні клопотання банку про залишення позову без розгляду з підстав зловживання позивачем процесуальними правами, який одночасно подав сім позовних заяв до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав. Оскільки положення ст.353 ЦПК України не передбачають можливості оскарження ухвали суду про відмову у залишенні позову без розгляду, банк оскаржує таку ухвалу суду разом з рішенням.

Доводить про порушення судом правил територіальної підсудності та безпідставність відмови у задоволенні клопотання банку про передачу справи за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва (за місцем знаходження відповідача). Даний спір не є трудовим, що встановлено Полтавським апеляційним судом у постанові від 07.07.2021, тому альтернативна підсудність, передбачена ст.27 ЦПК України, не підлягає застосуванню та не може бути визначена за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Крім того, наданий позивачем договір оренди не підтверджує зареєстроване його місце проживання чи перебування, тоді як згідно паспорту він зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Вважає безпідставною відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі з підстав непідсудності даної категорії справ судам України та протиправно не застосовано п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України в частині задоволених позовних вимог.

Вважає, що права та інтереси позивача жодним чином не порушуються оскаржуваним наказом та рішенням Наглядової ради, оскільки оспорюване управлінське рішення керівництва банку стосується виключно реалізації його повноважень на визначення внутрішньої структури підприємства та штату, а не безпосередньо на звільнення позивача та інших працівників.

Зазначає, що районний суд на підставі неналежних та недопустимих доказів зробив помилкові висновки про фіктивність реорганізації, що суперечить дійсним обставинам справи. Такі обставини не підлягають дослідженню в межах даного предмету спору та не є підставою для визнання наказу незаконним. Натомість, зі змісту наказу неможливо встановити дійсну загальну чисельність працівників та штатний розпис Центрального макрорегіонального управління, а посади директорів головного регіонального управління та макрорегіональних управлінь не є тотожними і відрізняються рівнем обов`язків, які підлягають виконанню.

Вказує, що суд невірно та помилково застосував положення ст.49-4 КЗпП України та ст.22 Закону про профспілки в частині формату проведення консультацій з профспілками, оскільки процедура проведення консультацій з профспілковими організаціями може впливати лише на законність звільнення працівників, однак ніяк не стосується законності самого наказу про реорганізацію. Звертає увагу на відсутність законодавчо визначеного формату та процедури проведення таких консультацій.

21.02.2022 представник позивача адвокат Бондар Є.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив її доводи, наполягаючи на законності та обґрунтованості судового рішення.

У суді апеляційної інстанції представник банку підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні та скасуванні рішення суду першої інстанції. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 обіймав посаду директора філії «Полтавське головне регіональне управління» АТ КБ «Приватбанк».

Рішенням Наглядової Ради АТ КБ «ПриватБанк» згідно протоколу №3/21 від 25.01.2021 затверджено: створення з 22 лютого 2021 року нових підрозділів middle-office в організаційній структурі Центрального макрорегіонального управління (Полтавський регіон та Кременчуцький регіон), Північного макрорегіонального управління (м.Київ та Київська область), Південно-Східного макрорегіонального управління (Криворізький регіон) у повній відповідності зі структурою у складі філії «Полтавське головне регіональне управління», відділення «Кременчуцька філія», філії «Київське головне регіональне управління, «Криворізької філії»;ліквідацію з 01 червня 2021 року філії «Полтавське головне регіональне управління», відділення «Кременчуцька філія», філії «Київське головне регіональне управління, «Криворізької філії», як філій ПриватБанку з МФО./а.с.128-130 т.1/

Наказом від 11.02.2021 вих.№Е.17.U.0.0/4-6593725 «Про затвердження нового штатного розкладу Центрального макрорегіонального управління (в частині Полтавського та Кременчуцького регіонів), Північного макрорегіонального управління (в частині м.Київ та Київської області), Південно-Східного макрорегіонального управління (в частині Криворізького регіону) затверджено нові штатні розклади зазначених управлінь./а.с.14-16 т.1/

Персональним попередженням про зміни в організації виробництва і праці та наступне можливе вивільнення працівників від 18 березня 2021, вих.№20.10.0.0/7-60159, адресованим директору «Полтавського головного регіонального управління» Цисю О.Г., його попереджено про скорочення займаної ним посади та можливе вивільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з 01.06.2021, запропоновано список вакантних посад./а.с.17 т.1/

Закриваючи провадження у справі в частині оскарження рішення Наглядової ради на підставі п.1 ч.2 ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що цей спір є спором між працівником банку та Наглядовою радою щодо порядку здійснення господарської діяльності товариства та не є предметом регулювання трудового права, а отже буде втручанням у господарську діяльність, що належить до сфери регулювання корпоративного права.

Рішення в частині закриття провадження у справі відповідачем не оскаржується.

Частково задовольняючи позовні вимоги та визнаючи незаконним і нечинним наказ «Про затвердження нового штатного розкладу Центрального макрорегіонального управління (в частині Полтавського та Кременчуцького регіонів), Північного макрорегіонального управління (в частині м.Київ та Київської області), Північно-Східного макрорегіонального управління (в частині Криворізького регіону) №.Е.17.U.0.0/4-6593725 від 11 лютого 2021 року в частині щодо Полтавського та Кременчуцького регіонів, районний суд прийшов до висновку про порушення трудових прав позивача, оскільки директорам філій, і зокрема, позивачу, не надали права на залишення на роботі в аналогічній посаді на відміну від інших працівників, що вказує на штучне створення роботодавцем причин та умов для розірвання трудового договору із власної ініціативи з небажаним працівником.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову не погоджується, оскільки рішення суду в цій частині постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Як убачається із матеріалів справи, 02.08.2021 АТ КБ «ПриватБанк» подало клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та взагалі не підлягає розгляду у судах.

Відповідно до положень ст.7, п.п.9,10 ч.6 ст.39 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до виключної компетенції ради державного банку належать, зокрема, визначення організаційної структури банку, у тому числі підрозділу внутрішнього аудиту; затвердження внутрішніх положень, що регламентують діяльність структурних підрозділів банку.

Пунктом 85 Статуту АТ КБ «ПриватБанк», затвердженого Постановою КМУ від 05.06.2019 №594 (в редакції постанови КМУ від 14.06.2019 №712) віднесено до виключної компетенції наглядової ради питання щодо організаційної структури банку, а саме: визначення організаційної структури банку, зокрема підрозділу внутрішнього аудиту; затвердження положення про правління; прийняття рішень про утворення, реорганізацію та/або ліквідацію структурних та/або відокремлених підрозділів Банку; затвердження внутрішніх положень, що регламентують діяльність структурних підрозділів Банку.

Згідно ч.ч.2,3 ст.64 Господарського кодексу України власник здійснює свої права щодо управління підприємством або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Отже, викладені положення вказують на те, що питання щодо визначення структури підприємства чи установи, зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є складовою права на управління діяльністю підприємства та відноситься до його виключної компетенції.

Апеляційний суд погоджується із доводами відповідача, що, як позовні вимоги про скасування рішення Наглядової ради, так і вимоги про скасування оскаржуваного наказу про затвердження нового штатного розкладує є неналежним способом захисту та фактично є неправомірною формою втручання у внутрішню господарську діяльність банку.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №451/706/18 у тотожних правовідносинах, де він вказав, що втручання у господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Із огляду на те, що позивач, оскаржуючи рішення Наглядової ради та Наказ голови правління АТ КБ «ПриватБанк», будь-яких позовних вимог щодо його звільнення чи порушення його трудових прав у даній справі не заявляв, тобто даний спір не є трудовим, у суду першої інстанції були відсутні підстави оцінювати недоцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників, а також визнавати незаконним звільнення позивача.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскільки оспорюване управлінське рішення керівництва банку стосується виключно реалізації його повноважень на визначення внутрішньої структури підприємства та штату, тому не може предметом судового спору, а отже провадження у справі в цій частині також підлягає закриттю.

За відсутності підстав для розгляду справи в судовому порядку, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги.

Із огляду на викладене, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу та скасовує рішення в частині задоволення позовних вимог і в цій частині закриває провадження у справі.

Відповідно до ст.142 ЦПК України із позивача на користь банку підлягають стягненню судові витрати в розмірі 681,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.367, 368, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05 листопада 2021 року в частині часткового задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та нечинним наказу «Про затвердження нового штатного розкладу Центрального макрорегіонального управління (в частині Полтавського та Кременчуцького регіонів), Північного макрорегіонального управління (в частині м.Київ та Київської області), Північно-Східного макрорегіонального управління (в частині Криворізького регіону) №.№Е.17.U.0.0/4-6593725 від 11 лютого 2021 року в частині щодо Полтавського та Кременчуцького регіонів скасувати та провадження у справі закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 681,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.08.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В.Дряниця

О.В. Чумак