Ухвала

10 серпня 2022 року

місто Київ

справа № 545/1578/22

провадження № 61-72вп22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянувши клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Перебийніс Світлана Василівна, про визначення підсудності позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Перебийніс С. В., звернувся до Верховного Суду з клопотанням про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відповідно до правил статті 29 ЦПК України.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем визначається ухвалою судді Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, переклад якого здійснено нотаріальним присяжним перекладачем Вассім А. Даллул, 12 червня 2020 року у м. Набатіє Ліванської Республіки зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , громадянином Ліванської Республіки, та ОСОБА_3 , громадянкою України.

З позовної заяви убачається, що ОСОБА_2 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Як слідує з викладених у ній позивачем обставин, після укладення шлюбу сторони проживали у Ліванській Республіці, на початку 2022 року подружжя припинило сімейні відносини, і ОСОБА_2 повернулася проживати в Україну.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 є громадянкою України, зареєстрована і проживає в України, відсутні підстави для визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в порядку визначеному статтею 29 ЦПК України.

Визначення підсудності у цій справі має здійснюватися за загальними правилами про територіальну юрисдикцію (підсудність) цивільних справ.

Керуючись статтями 29, 497 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у визначенні підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик