Єдиний унікальний номер №943/1392/21
Провадження № 2/943/275/2022
У Х В А Л А

про самовідвід

15 серпня 2022 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали цивільної справи за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного нотаріуса Буської державної нотаріальної контори Дячик Алли Володимирівни про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просить визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки від 23.05.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик Аллою Володимирівною, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2171 га згідно з планом, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 13.12.1999 року, розташованої в АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2022 року вищевказану позовну заяву передано судді Косу І.Б. для розгляду.

Вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважаю доцільним заявити самовідвід, виходячи із того, що мною як суддею було попередньо висловлено правову позицію у судовому рішенні з приводу поданого цивільного позову.

Зокрема, рішенням Буського районного суду Львівської області (головуючий суддя Кос І.Б.) від 04.11.2019 року в цивільній справі №440/1169/19 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні криницею та зобов`язання до вчинення дій. Вказане судове рішення під головуванням судді Коса І.Б. мотивоване, зокрема, тим, що ураховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, зокрема, те, що позивач ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами свого порушеного права на спірну криницю, яка знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у приватній власності відповідачки на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 23.05.2006 року, недійсність якого прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю за їх недоведеністю.

Тобто, як убачається із вищенаведених фактичних обставин, що суддею Кос І.Б. у вказаному судовому рішенні від 04.11.2019 року раніше вже було надано правову оцінку спірному договору дарування земельної ділянки від 23.05.2006 року, недійсність якого законом прямо не встановлена, і суддею досліджувався указаний спірний договір, який є безпосереднім предметом спору і в згаданій цивільній справі, що виключає участь судді Коса І.Б. в розгляді даної справи, виходячи із такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 3 ст. 39 ЦПК України визначено, що самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Як зазначено у п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики України неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Разом із тим, ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливими в розумінні ст. 6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в обєктивності та неупередженості судді.

У справі Деблед проти Бельгії, Європейський суд вказав, що не можна вважати неупередженим суддю, якщо він раніше мав можливість ознайомитися із справою, її учасниками, скласти свою думку ще до того, як розпочався даний судовий розгляд.

За змістом статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється у порядку, встановленому ст. 33 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що зазначені мною обставини виключають мою участь в розгляді даної цивільної справи, який по суті ще не розпочався, оскільки я раніше мав можливість ознайомитися із обставинами справи, оскільки мною як суддею в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було попередньо висловлено правову позицію у судовому рішенні з приводу обставин, безпосередньо пов`язаних із вищевказаним предметом спору, зокрема, надано правову оцінку спірному договору дарування земельної ділянки від 23.05.2006 року, недійсність якого оспорена позивачем у цій справі, а тому з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді та недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду з наведених вище мотивів, вважаю за доцільне заявити самовідвід, а справу передати для повторного розподілу за програмою автоматизованої системи документообігу суду.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 33, 36, 39, 40, 41, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву судді Буського районного суду Львівської області Коса І.Б. про самовідвід у цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного нотаріуса Буської державної нотаріальної контори Дячик Алли Володимирівни про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, -задовольнити.

Справу передати для повторного розподілу між суддями Буського районного суду Львівської області в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://bs.lv.court.gov.ua та ознайомитись із судовим рішенням в електронній формі за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www. https://reyestr.court.gov.ua

Суддя Кос І. Б.