Справа № 2н-1053/2009
Провадження № 6/185/81/22
У Х В А Л А

08 серпня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду цивільну справу за заявою приватного акціонерного товариства "Банк Фамільний" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

встановив:

У грудні 2021 року до суду надійшла вказана заява про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Заява обґрунтована тим, що судовим наказом Калінінського районного суду м. Донецька від 20 травня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором. Вказаний судовий наказ пред`являвся до примусового виконання до органів ДВС, проте його було повернуто стягувачу, повторно жодних дій по зверненню до примусового виконання вказаного судового наказу не вчинялося, а усі матеріали щодо нього залишилися на непідконтрольній Україні території. У зв`язку із цим ПрАТ "Банк Фамільний" звернувся до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року заяву про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення його до виконання було прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 21 червня 2022 року було відновлено втрачене судове провадження у частині судового наказу, виданого Калінінським районним судом м. Донецька від 20 травня 2009 року у справі №2н-1053/2009.

У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Заявник подав заяву про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити вимоги.

Ознайомившись із письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав, викладених нижче.

Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого Калінінським районним судом м. Донецька від 20 травня 2009 року у справі №2н-1053/2009, стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Банк Фамільний" заборгованість за кредитним договором в сумі 2948,68 грн та судові витрати, а саме судовий збір в сумі 25,50 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 43,75 грн, а всього 3017,93 грн.

До цього часу банком заходи, спрямовані на виконання судового наказу, вчинялися, що підтверджується копією відповіді Східного МУ МЮ (м.Харків) від 19.11.2021 року.

Так, вказаний судовий наказ перебував на примусовому виконанні у Петровському районному відділі ДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області, а 23.06.2014 року стягувачу було надіслано постанову про повернення йому виконавчого документу на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції до 05.10.2016 року. Станом на 01.12.2021 року, повторно вищевказаний виконавчий документ до зазначених органів ДВС не надходив та на виконанні не перебував.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Згідно ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ч. 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як встановлено судом, стягувачу повернуто судовий наказ постановою на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції до 05.10.2016 року).

Відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції станом на 12.06.2016 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно з ч.1,3 ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції станом на 12.06.2016 року) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

В силу ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник заявника, як на поважні причини, посилається на те, що судовий наказ був повернутий заявнику, як стягувачу, без виконання, а сам судовий наказ було втрачено у зв`язку із початком бойових дій, де розташований відповідний орган ДВС, і повторне незвернення до останнього зумовлене втратою вказаних документів.

Проте з огляду на вказане, суд вважає, що не є поважною в розумінні закону причина пропуску строку на звернення щодо виконання вказаного судового наказу, яку наводить заявник. Зазначені заявником причини суд вважає суб`єктивними та такими, що обумовлені відсутністю належної організації діяльності юридичної особи.

Зважаючи на ту обставину, що із заявою про видачу дубліката судового наказу Банк звернувся вже після спливу строку, протягом якого судовий наказ міг би бути пред`явлений до виконання, та не навів у заяві про видачу дублікату та поновлення строку на пред`явлення його до виконання поважних причин не звернення із такою заявою в межах трирічного строку на пред`явлення судового наказу до виконання, суд не вбачає підстав для видачі дублікату судового наказу та поновлення строку на пред`явлення його до виконання.

На підставі всього вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні вказаних вимог повністю.

Керуючись ст.260,433,442 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Банк Фамільний" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, заінтересована особа: ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський