КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/405/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/7881/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі: Рижих А.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Борця Є.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у цьому об`єкті нерухомого майна, зміну черговості одержання права на спадкування,

в с т а н о в и в :

у січні 2021 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила встановити факт, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 без укладення шлюбу з 01.01.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна та змінити черговість одержання позивачем права на спадкування після смерті ОСОБА_4 з четвертої черги спадкоємців за законом на другу чергу спадкоємців за законом.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , за яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець не склав заповіт. Спадкоємці першої черги за законом відсутні. До кола спадкоємців другої черги за законом належить ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою померлого.

З жовтня 1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала з ОСОБА_4 як чоловік і жінка однією сім`єю без укладення шлюбу. Спірна квартира придбана у вказаний період, а тому є спільною сумісною власністю. У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на спірну квартиру припинилось та у неї виникло право власності на 1/2 частку цієї квартири, право власності на іншу 1/2 частку у спірній квартирі ввійшло до складу спадщини. Спадкодавець переніс інсульт, через цю тяжку хворобу він був у безпорадному стані. Вона опікувалась над ОСОБА_4 та матеріально забезпечувала його. Ці обставини є підставою для зміни черговості права на спадкування.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2022 позов задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 без укладення шлюбу з 01.01.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у визнанні квартири спільною сумісною власністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що спадкоємець працював у ПрАТ «Завод «Кузня на Рибальському» та був зареєстрований в гуртожитку, який підлягав знесенню. У зв`язку із цим підприємство купило для ОСОБА_4 спірну квартиру. Проте, ця квартира була непридатна для проживання і вони разом із спадкодавцем робили у спірній квартирі ремонт та продовжували проживати разом в її квартирі. Відтак спірна квартира набута у фактичних шлюбних відносинах, а тому є спільною сумісною власністю і поділити в рівних частках, оскільки судом встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спірну квартиру спадкоємець не придбавав власним коштом, а отримав від роботодавця в період спільного проживання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Курьят С.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що позивачка не надала доказів, що проживаючи з спадкоємцем як сім`я, вона раніше не перебувала у шлюбі взагалі, а якщо перебувала то чи був цей шлюб розірваний у встановленому законом порядку. Позивачка у суді першої інстанції вказувала, що в грудні 2014 вона зі спадкоємцем внесли спільними коштами пайові внески за квартиру, що не відповідає дійсності. Суд встановив, що пайові внески за спірну квартиру повністю сплатило підприємство, на якому працював ОСОБА_4 . Ці обставини вказують на те, що спірна квартира була особистою приватною власністю померлого. Крім того, спірна квартира належала спадкодавцю близько 5 років, але у справі відсутні докази, що цим майном він користувався чи передбачав користуватись разом з позивачкою.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідачки Курьят С.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 35338884 від 24.03.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 35339194 від 24.03.2015 ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа ПрАТ «Завод «Кузня на Рибальському» № 1/211 від 05.04.2021 місце проживання ОСОБА_4 було зареєстровано у гуртожитку по АДРЕСА_2 , що належав ПрАТ «Завод «Кузня на Рибальському». У зв`язку з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві заплановано демонтаж вказаного гуртожитку. В рамках процедури відселення мешканців гуртожитку ПАТ «ЗЛК», як платник придбало в ОК «ЖБК «Кантрі Хаус» за бюджетні кошти спірну квартиру ОСОБА_4 шляхом сплати за нього до пайового фонду Кооперативу грошових коштів у сумі 348 786 грн.

Відповідно до довідки про сплату пайового внеску від 15.12.2014, яка видана на ім`я ОСОБА_4 пайовий внесок у сумі 348 786 грн за квартиру з показниками: номер будинку АДРЕСА_3 (однокімнатна), орієнтовна загальна площа квартири - 43,06 кв м сплачено повністю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 58259626 від 11.11.2019 за життя ОСОБА_4 заповіт не склав.

11.11.2019 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Мороз О.А. заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

03.03.2020 ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою ОСОБА_4 також подала приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Мороз О.А. заяву про прийняття спадщини.

Згідно з довідкою секретаря Гірської сільської ради № 2723-02-28-19 від 06.11.2019 ОСОБА_4 ніколи не проживав у спірній квартирі.

Відповідно до акта обстеження спірної квартири від 15.01.2022 та копій фотографій вказана квартира не придатна для проживання.

Свідок ОСОБА_6 , яка є донькою позивачки вказала, що з 1991 року і до дня смерті ОСОБА_4 проживав разом з позивачкою у квартирі АДРЕСА_4 . Вони мали спільний бюджет, за рахунок якого придбавали будівельні матеріали та робили ремонт у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_7 , який є зятем позивачки вказав, що ОСОБА_4 постійно проживав разом з позивачкою у квартирі АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_8 також вказала, що ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 до його смерті.

Свідок ОСОБА_9 , який є сусідом позивачки вказав, що з 1991 року і до своєї смерті ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 .

Рішення суду в частині встановлення факту проживання позивачки разом із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу у період з 01.01.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_1 та в частині відмови у позові щодо зміни черговості у спадкуванні не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не перевіряється.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності суд виходив з того, що спірна квартира придбана за кошти підприємства, на якому спадкоємець працював, а не за спільні кошти позивачки та ОСОБА_4 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 6.12.2015 № 6-2641цс15, від 25.11.2015 № 6-2333цс15, від 12.10.2016 № 6-846цс16, від 07.12.2016 № 6-1568цс16від 05.04.2017 № 6-399цс17 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

За обставинами справи встановлено, що незважаючи на те, що спірна квартира набута ОСОБА_4 у період спільного проживання однією сім`єю з позивачкою, грошові кошти за цю квартиру сплачені не із сімейного бюджету.

Придбання квартири для ОСОБА_4 носило компенсаційних характер, оскільки гуртожиток, в якому він був зареєстрований, підлягав знесенню.

Для того, щоб ПАТ «ЗЛК» придбало за бюджетні кошти в ОК «ЖБК «Кантрі Хаус» спірну квартиру ОСОБА_4 останній надав довідку про перебування його на квартирному обліку в складі сім`ї з 1-ї особи, довідку про місце реєстрації у гуртожитку по АДРЕСА_2 з 02.10.1992 на ліжко - місце без надання кімнати.

Зазначені докази підтверджують ту обставину, що спірна квартира передана у власність ОСОБА_4 безкоштовно.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що спірна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки спірна квартира придбана у період спільного проживання, то вона автоматично відноситься до спільного сумісного майна суперечать положенням сімейного законодавства та правовим висновкам Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка приймала участь у ремонті спірної квартири не спростовують висновків суду.

До того ж відповідно до акта обстеження від 15.01.2022, складеного секретарем Гірської сільської ради Бориспільського району за участю представника ОСББ «Кантрі Хаус», складеного на підставі звернення представника позивачки ОСОБА_3 спірна квартира на час обстеження не придатна для проживання.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 369 ЦПК України.

Постанову складено 15.08.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук