Справа № 357/5516/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О.В., при секретарі - Коротун Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів та коштів на особисте утримання -

В С Т А Н О В И В :

08.07.2022 позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що в період з 2018 року по 2022 рік перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках, від спільного проживання вони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повністю перебуває у неї на утриманні, а відповідач добровільно аліменти на дочку не сплачує та в досудовому порядку вони не досягли згоди щодо розміру аліментів. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину, є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має, а вона не має можливості у повній мірі забезпечити дочку усім необхідним. В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також, зазначила, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу при народженні дитини, однак цих коштів недостатньо для повноцінного життя, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги їй не надає, тому просила стягнути з відповідача на її особисте утримання кошти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою 3-х річного віку.

27.07.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.08.2022 позивач - ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

18.08.2022 відповідач - ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти стягнення аліментів на дочку та коштів на особисте утримання позивача.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом із матір`ю і перебуває у неї на утриманні.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та їй призначена державна допомога при народженні дитини на період з 01.11.2020 по 01.11.2023 у розмірі 860,00 грн., щомісячно.

Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за віком здорова та працездатна особа, інших осіб на утриманні не має, та заперечує проти стягнення аліментів на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та кошів на особисте утримання позивача.

Вказані обставини підтверджено матеріалами справи (а.с. 4,6,8,9,10,19,23,24) та визнаються сторонами.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що відповідач здорова та працездатна особа, інших осіб не утриманні немає, у добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає, а позивач не має можливості у повній мірі забезпечити дочку усім необхідним, суд, максимально враховуючи інтереси дитини, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, її рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги зі сторони батька дитини, оскільки єдиний її дохід це допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, яка виплачується управлінням соціального захисту населення, а відповідач в добровільному порядку її не утримує та не заперечує вимог позивача в даній частині позову.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1984,80 грн. ( за дві позовні вимоги по 992,40 грн.)

Керуючись ст. 7, 84, 182-183 СК України, ст. 12, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місця проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення аліментів та коштів на особисте утримання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на особисте утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08.07.2022 по 22.10.2023.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1984,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 18.08.2022.

СуддяО. В. Бондаренко