Справа № 129/2989/20
Провадження № 22-ц/801/1093/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дєдов С. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 рокуСправа № 129/2989/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справ в м. Вінниця цивільну справу № 129/2989/20 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2022 року, ухвалене в складі судді Дєдовим С. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2020 року до суду заявлено позов, у якому позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.05.2016 р. в розмірі 13647,38 грн., оскільки остання не виконує зобов`язань по сплаті коштів за кредитним договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманням банківських послуг підписала Анкету-Заяву №б/н від 17.05.2016 р., згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Однак відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості, тому позивач змушений звернутись до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2022 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано доказів про запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг; у анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту; надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погодившись із ухваленим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 17.05.2016 р. ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої ОСОБА_1 виявила намір отримати платіжну картку у ПАТ КБ «ПриватБанк», при цьому у наданій суду копії вказаної заяви відсутні відмітки яку із перелічених карток отримала ОСОБА_1 та відсутні записи про бажаний ОСОБА_1 кредитний ліміт за платіжною карткою, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

26.11.2022 р. до суду заявлено позов, у якому позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.05.2016 р. в розмірі 13647,38 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредита в сумі 11378,98 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 11378,98 грн. та заборгованість за простроченими відсотками в сумі 2268,40 грн., оскільки остання на думку представника позивача не виконує зобов`язань по сплаті коштів за кредитним договором.

До позовної заяви стороною позивача додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 17.05.2016 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 станом на 08.10.2020 р. та виписка за договором №б/н станом на 12.10.2020 р. (а.с.а.с.10-13,17,76-78).

Окрім того, згідно із первинним документом, - випискою із карткового рахунку клієнта ОСОБА_1 за договором б/н від 17.05.2016 р. станом на 12.10.2020 р., яка долучена позивачем до позовної заяви, встановлено, що ОСОБА_1 за період з 25.09.2018 р. по 01.04.2020 р. витратила кредитних коштів на загальну суму 7673,03 грн. та повернула кредитних коштів (внесла кошти на рахунок) за цим договором в загальній сумі 16864,88 грн., таким чином заборгованість за тілом кредита у ОСОБА_1 відсутня.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17.05.2016 р. ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що він, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, погодився укласти договір про надання банківських послуг, у якій не зазначено розміру отриманого кредиту, процентної ставки за користування кредитними коштами, яка кредитна картка видавалась та чи видавалась вона взагалі, відсутні будь-які умови кредитного договору, а лише міститься інформація про анкетні дані ОСОБА_1 (а. с. 16).

Відповідно до розрахунків заборгованості станом на 08 жовтня 2020 року вона становить 13647,38 грн., з яких: 11378,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту та 2268,40 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія (а. с. 13).

З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається зміна кредитного ліміту, а саме його встановлення в розмірі 1200грн, та поступове збільшення до 4000 грн. Станом на 09 серпня 2018 року кредитний ліміт встановлено 0 грн (а. с. 15).

З виписки по рахунку, за період з 17 травня 2016 року до 30 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами банку, здійснював оплати нею, знімав та перераховував кошти, а також погашав заборгованість. Останнє погашення було здійснено 19.09.2019 року. Крім того з розрахунку видно, що здійснювалось списання штрафів, відсотків та пені за використання та прострочення погашення заборгованості (а. с. 10-12).

Отже, відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, кредитодавцем автоматично здійснювалося списання нарахованих відсотків шляхом збільшення тіла кредиту, тому тіло кредиту змінювалось на розсуд банку, хоча відповідач такі умови договору не погоджував шляхом проставляння підпису в анкеті-заяві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки та відповідальність за невиконання чи порушення термінів виконання договірних зобов`язань немає, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем було погашено заборгованість за тілом кредиту у вказаному розмірі, однак дані кошти позивачем були зараховані в рахунок погашення відсотків, які не були обумовлені між сторонами в письмовому вигляді, тому у задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У анкеті - заяві підписаній відповідачем, відсутні умови договору про сплату процентів їх розміру, тощо.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Велика Палата Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети - заяви, оскільки, за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду в згаданій вище Постанові зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» та повідомив споживача про умови кредитування, узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважає узгодженими банк.

Оскільки анкета - заява, підписана ОСОБА_1 , не містить умов щодо розміру процентів, в матеріалах справи відсутні будь-які інші письмові докази які б містили узгодження між ним та позивачем порядку сплати процентів за прострочення виконання зобов`язань за договором, то підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у виді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відсутні, а тому немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2268,40 грн, а відтак в цій частині суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки ( розмір яких сторонами не узгоджувався ) і тим самим тіло кредиту не зменшувалося, що вірно враховано судом першої інстанції.

Судом першої інстанції, за даними розрахунку позивача, встановлено, що за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки в сумі 16864,88 грн, тому відповідно і тіло кредиту не зменшилося.

Виходячи з цього, оскільки сторонами не було обумовлено умови нарахування відсотків, а банком при погашенні боржником заборгованості, здійснювалось зарахування коштів на погашення відсотків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сума відсотків, які погашені за рахунок тіла кредиту в розмірі 16864,88 грн, яка є більшою за заявлену у позові (11378,98 грн), не може бути врахована під час розрахунку заборгованості за кредитом, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Зважаючи вищевикладене, апеляційний суд вважає спростованими доводи апелянта про те, що сторони обумовили всі умови укладеного договору та про розмір заборгованості, зазначений банком.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2022 рокузалишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник