Справа № 342/218/22
Провадження № 2/342/288/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

за участю: секретаря судового засідання Полтавець Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 ,звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем, що зареєстрований 16 квітня 1998 року виконкомом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4; неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з батьком.

В позовній заяві зазначено, що 23 вересня 2021 року позивач змінив своє ім`я з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , про що Городенківським відділом РАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис за № 20. 16 квітня 1998 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що виконкомом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області зроблено актовий запис за № 4. Від спільного проживання сторони мають трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В травні 2021 року відповідач разом з старшими (повнолітніми) дітьми поїхала на роботу в Польщу, неповнолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з позивачем в м. Городенка. Із вказаного часу щирі й теплі відносини між ними, як подружжям, припинилися. Відповідач зрідка телефонує до сина ОСОБА_3 , а позивачу повідомила, що повертатися додому не планує, хоче пожити для себе. На сьогоднішній день між сторонами відсутнє будь яке спілкування, відповідач заблокувала контакт позивача у всіх соцмережах, участі у матеріальних витратах сім`ї не приймає. Шлюб існує формально, тільки згідно актового запису в документі. Впродовж останніх десяти місяців сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту. Між ними відсутня взаємоповага й взаєморозуміння. Подальше збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, у зв`язку із чим просить строк для примирення не надавати. Вирішити даний спір, в інший спосіб, крім звернення до суду із даною позовною заявою, позивач не може.

11 травня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради.

Учасники справи в судове засідання 11.08.2022 не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Згідно повідомлення Городенківської міської ради № 924 від 10.05.2022, отриманого на запит суду, за даними реєстру територіальної громади відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 про дату, місце, час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштових відправлень (судових повісток)на адресу реєстрації місця проживання, що повернулися до суду без вручення, з довідкою «Укрпошта», причина повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою» та шляхом розміщення оголошення про виклик її до суду на офіційному сайті Судової влади України.Відповідач причин неявки суду не повідомила, відзив не подала.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Городенківської міської ради до суду поступив висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей. Висновок органу опіки та піклування Служба у справах дітей підтримує в повному обсязі.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 16 квітня 1998 року Вікнянською сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 16.04.1998 зроблено запис за № 4, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 16.04.1998 року Вікнянською сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 23 вересня 2021 року змінив ім`я на - ОСОБА_1 , відповідний актовий запис № 20 від 23.09.2021, що стверджується копією свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 , виданого 23.09.2021 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

У шлюбі в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (запис за № 76 від 29.10.1998 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (запис за № 60 від 21.08.2001), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (запис за 26 від 10.03.2009), що стверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно: серія НОМЕР_3 від 25.11.1999, серія НОМЕР_4 від 21.08.2001, серія НОМЕР_5 від 10.03.2009.

Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач в судове засідання не з`явилася для дачі особистих пояснень, а також не подала до суду письмової заяви/пояснення з приводу розірвання шлюбу, тому позов слід задовольнити.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Що стосується вимог позивача щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,суд приходить до наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

У відповідності до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом .

Згідно ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі

«М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі,

що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері. Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: 1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; 2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини,

(в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно копії акту обстеження умов проживання від 10.06.2022, складеного комісією Служби у справах дітей, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає по АДРЕСА_2 , разом із матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; умови проживання: житловий будинок електрифікований, газифікований, облаштвоаний меблями та необхідними предметами побуту, умови проживання добрі, санітарно-гігієнічні умови в нормі; дитина має окрему кімнату, облаштовано місце для навчання (комп`ютер, ноутбук, канцтовари), дитина забезпечена одягом. Бабуся ОСОБА_9 не заперечує щодо проживання онука біля неї.

Згідно ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного Кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Із копії протоколу бесіди з дитиною від 03.06.2022 року слідує, що працівником служби у справах дітей у присутності батька ОСОБА_1 , проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в ході співбесіди з`ясовано, що малолітній ОСОБА_5 останній раз спілкувався з матір`ю близько 3-ох місяців тому. Мати коштів та подарунків дитині не надає. Повідомив, що мати перебуває за кордоном близько року, за цей період з матір`ю не бачився. Бажає залишитись проживати з батьком, з яким і проживав останній рік і забезпечував всім необхідним для комфортного проживання.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновком органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради від 28 червня 2022 року № 381, стверджено, що з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування Городенківської міської ради, взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 15.06.2022 № 44, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Підстав не приймати до уваги даний висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому психологічний стан, зокрема прихильність до батька, проживання з ним в атмосфері любові, турботи, захисту, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112, 114, 160-161 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України, керуючись ст. ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (після зміни ім`я - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований 16 квітня 1998 року Вікнянською сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 4 від 16.04.1998 в книзі реєстрації актів про одруження.

Малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживанні з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Місцезнаходження третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради - м. Городенка вул. Шевченка, 77, .

Судове рішення складене 11.08.2022.

Суддя: Федів Л. М.