Справа № 642/3442/21
Провадження № 2/638/202/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.,

при секретарі судового засідання Рєзнік І. П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суд м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просить стягнути завдані збитки в порядку зворотної вимоги в розмірі 22035,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 11863,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та Комунальний закладом охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» було укладено договір на закупівлю послуг №6-01 від 16.07.2019 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля Citroen Jumper, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 20 жовтня 2019 року приблизно о 16 год. 45 хв. за адресою: м. Харків вул. Любові Малої, біля будинку 22А/2 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda forman, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та транспортного засобу Citroen Jumper, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 .. В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб Citroen Jumper, д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2019 року, відповідача 1 ( ОСОБА_6 ) визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 22.10.2019 року було здійснено огляд автомобіля Citroen Jumper, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вартість відновлюваного ремонту даного автомобіля склала 94884,00 грн. Відповідно до страхового акту №13505-02 від 01.11.2019 року факт ДТП визнаний страховим випадком та ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано на рахунок Комунального закладу «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», власника пошкодженого автомобіля Citroen Jumper (тобто, на користь потерпілої внаслідок ДТП особи) суму страхового відшкодування у розмірі 94184,00 грн.. Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_6 та який належить ОСОБА_4 на праві власності, був забезпечений на момент ДТП 20.10.2019 року полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту в ПрАТ «ХМСК» №АО/1040079. Страховик ПрАТ «ХМСК» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом, з урахуванням амортизаційного зносу та вирахування розміру франшизи. Різниця між фактичним розміром шкоди, яку відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати (01.11.2020) та страховою виплатою ПрАТ «ХМСК» склала 22035,00 грн. На підставі ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик ПрАТ «СК «ВУСО» після виплати страхового відшкодування потерпілому отримав право регресного позову до страхувальника та водія транспортного засобу, який керував ним у стані алкогольного сп`яніння та спричинив ДТП.

На підставі укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 договору №16/11/2020 від 16.11.2020 про відступлення права вимоги, останній отримав право вимоги відшкодування збитків у порядку регресу, завданих первісному кредитору по договорам страхування (в тому числі і по договору страхування №6-01 від 16.07.2019 року). Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно суму завданих збитків у розмірі 22035,00 грн., витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору.

13.08.2021 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова позовну заяву разом з матеріалами направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

03.12.2021 року суддею Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі №642/3442/21 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

16.02.2022 позивачем ОСОБА_2 через канцелярію суду надана заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить виключити з числа відповідачів ОСОБА_4 та в подальшому позов розглядати тільки до ОСОБА_6 та задовольнити вимоги до нього в повному обсязі.

16.02.2022 в підготовчому судовому засіданні представником відповідача - 2 ОСОБА_4 адвокатом Шрамко Іриною Сергіївною надано відзив на позовну заяву, в якому представник просила суд відмовити позивачу в його позовних вимогах до ОСОБА_4 в повному обсязі, оскільки остання не є суб`єктом правових відносин у цій справі. В обгрунтування заперечень посилається на ч.1 ст.1191 ЦК України, яка встановлює право зворотної вимоги (регресу) виключно до винної особи. ОСОБА_4 не володіє спірним транспортним засобом (не використовує, не зберігає і не утримує його) приблизно 20 років, передала усі права за довіреністю, з ОСОБА_6 взагалі не знайома. ОСОБА_4 ніколи не укладала договорів страхування вказаного автомобілю, а також договорів страхування своєї цивільно-правової відповідальності, тож не є страхувальником в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач ФОП ОСОБА_2 , в судове засідання, призначене на 05.08.2022 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника.

Відповідач - 2 та її представник в судове засідання, призначене на 05.08.2022, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач - 1, ОСОБА_6 , в підготовчому судовому засіданні, призначеному на 05.08.2022, визнав позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти прийняття рішення за результатами підготовчого провадження, додатково пояснив, що ним було змінено прізвище ОСОБА_8 на ОСОБА_9 після укладення шлюбу, та надав документи, що підтверджують даний факт.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника відповідача-2 ( ОСОБА_4 ), враховуючи, що позивач відмовився від позовних вимог до відповідача - 2, скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 49 ЦПК України, зважаючи на диспозитивність цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 необхідно закрити на підставі ч.2 ст.200, ст.ст. 206, 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи учасників позовного провадження та оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 20.10.2019 приблизно о 16 год. 45 хв. за адресою: м. Харків вул. Любові Малої, біля будинку 22А/2 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Skoda Forman, державний номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у попутному напрямку, та з автомобілем Citroen Jumper, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Крім, того 20.10.2019 приблизно о 16 год. 45 хв. за адресою: м. Харків вул. Любові Малої, біля будинку 22А/2 водій ОСОБА_3 керував автомобілем Skoda Forman, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння та став учасником ДТП. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння водія: вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 2,10 % проміле.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення (справа №639/7927/19, суддя Курило В. О.).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та Комунальним закладом охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», що є власником пошкодженого автомобілю Citroen Jumper (д.н.з. НОМЕР_1 ), було укладено Договір на закупівлю послуг №6-01 від 16.07.2019 року, за яким страховик відповідно до п.п. 1.2, 5.1. Договору зобов`язується відшкодувати страхувальнику прямі збитки, що сталися внаслідок ризиків, позначених у цьому договорі як прийняті під страховий захист. Також, п.9.4. Договору передбачено зобов`язання страховика після складання страхового акту та визначення події за участю забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Citroen Jumper», як страхового випадку виплатити страхувальнику суму страхового відшкодування.

Факт дорожньо-транспортної пригоди і притягнення у зв`язку з цим до адміністративної відповідальності відповідача -1 не оспорюється сторонами. Відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2019 року, та вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями відповідача ОСОБА_1 , водія транспортного засобу Skoda forman, (д.н.з. НОМЕР_2 ), заподіяно шкоди транспортному засобу Citroen Jumper (д.н.з. НОМЕР_1 ), та існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до умов Договору №6-01 від 16.07.2019 року страховим випадком, що підтверджується копією страхового акту №13505-02 від 01.11.2019 та визначена сума страхового відшкодування у розмірі 94 184, 00 грн. Вказана сума була перерахована страховиком в оплату рахунку, виставленого ПП ««Енергосервіс-Дозор», яке здійснювало роботи з ремонту пошкодженого транспортного засобу Citroen Jumper, що підтверджується копією рахунку №61 від 23.10.2019р. та копією платіжного доручення №29210 від 01.11.2019 на суму 94 184,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО», як страховиком, повністю виконані зобов`язання за договором з власником пошкодженого транспортного засобу Citroen Jumper та перераховано суму страхового відшкодування (фактичний розмір матеріальної шкоди) за страховим випадком, який стався з вини ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , належить ОСОБА_4 на праві власності. В судовому засіданні ОСОБА_10 зазначив, що користувався вказаним автомобілем на підставі генеральної довіреності, яку видала інша особа, з ОСОБА_4 він не знайомий. Згідно з відзивом відповідача-2 ОСОБА_4 не володіє спірним транспортним засобом (не використовує, не зберігає і не утримує його) приблизно 20 років, передала усі права за довіреністю для представництва перед третіми особами, договорів страхування вказаного автомобілю, а також договорів страхування своєї цивільно-правової відповідальності не укладала. В матеріалах справи відсутні відомості щодо користування вказаним автомобілем відповідачем-2 або його страхування чи страхування цивільно-правової відповідальності відповідача-2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу Skoda forman, (д.н.з. НОМЕР_2 ).

Проте, матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб Skoda Forman, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , на час ДТП був забезпечений на підставі страхового полісу №АО1040079 ПрАТ «ХМСК» обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, про що свідчить копія довідки за параметрами пошуку такого транспортного засобу.

Страховик ПрАТ «ХМСК» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом, з урахуванням амортизаційного зносу та вирахування розміру франшизи. Різниця між фактичним розміром шкоди, яку відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати (01.11.2020) та страховою виплатою ПрАТ «ХМСК» склала 22035,00 грн.

16.11.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору (ПрАТ «СК «ВУСО» ) за договорами страхування, в тому числі і право зворотної вимоги (регресу) до відповідача-1.

Позивач пред`являє позовні вимоги до відповідача-1 ОСОБА_10 та просить стягнути з нього вказану різницю у розмірі 22035,00 грн., оскільки вважає, що він набув право на відшкодування збитків в порядку регресу.

Суд вважає позовні вимоги позивача, з урахуванням встановлених обставин, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Такими актами є Закон України «Про страхування» та Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які містять спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. З ст. 20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV) є спеціальним Законом, який регулює правовідносини з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. ст. 1 Закону № 1961-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна під час ДТП майну третіх осіб.

Судом встановлено, що страховиком ПрАТ «ХМСК» відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV була виплачена сума страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом, з урахуванням амортизаційного зносу та вирахування розміру франшизи. Різниця між фактичним розміром шкоди, яку відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати (01.11.2020) та страховою виплатою ПрАТ «ХМСК» склала 22035,00 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Аналогічні положення закріплені в ст.27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.п.38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Оскільки предметом позовних вимог є стягнення суми фактичних збитків, вартість яких була сплачена страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» на виконання договору добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО)), та не відшкодованих ПрАТ «ХМСК» за межами ліміту під час виконання договору страхування цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що є підстави для стягнення суми таких збитків з відповідача-1, оскільки до страховика ПрАТ «СК «ВУСО» перейшло право вимоги, яке страхувальник (власник автомобілю Citroen Jumper) мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто до ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та визнаний винним у скоєнні ДТП.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що ПрАТ «ХМСК» сплатила розмір страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО». Різниця між сумою матеріальних збитків, які сплатила ПрАТ «СК «ВУСО» та суми страхового відшкодування, які сплатила ПрАТ «ХМСК» склала 22035,00 грн.. Доказів, які б спростовували дані обставини відповідач не надав, інший розмір відшкодування з боку ПрАТ «ХМСК» або незаконності суми відшкодування з боку ПрАТ «СК «ВУСО» відповідач не обгрунтував та не довів належними доказами, факт наявності заборгованості перед позивачем не заперечував.

Отже, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «СК «ВУСО» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 22035,00 грн.

У зв`язку з відступленням права вимоги на підставі договору №16/11/2020 від 16.11.2020 у ФОП ОСОБА_2 виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_1 щодо відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 22035, 00 грн.

На підставі зазначених вище правових норм, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача-1 на користь позивача в порядку регресу суми в розмірі 22035,00 грн..

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, представником позивача заявлені вимоги про стягнення з відповідача -1 витрат на правничу допомогу у розмірі 11863,80 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано: копію договору про надання правової допомоги № 07 від 08.09.2020, укладеного між Адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» та ФОП « ОСОБА_2 », разом з додатковою угодою № 6 від 02.03.2021, яка містить в собі акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги за вказаним договором, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 02.03.2021р., копію ордеру на підставі договору про надання професійної (правничої) допомоги серії КС №840392 від 25.01.2021 року, які є належними та допустимими доказами здійснених витрат.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача-1 не надходило, позивачем належними доказами доведено розмір та здійснення таких витрат на правову допомогу, а також виконання послуг з її надання у повному обсязі, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 11863,80 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 258, 259, 264, 265 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовними вимогами фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу в частині стягнення з ОСОБА_4 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - закрити.

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) суму збитків в порядку регресу у розмірі 22035,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 11863,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Щепіхіна