ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1864/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Куцолабській І.А.

учасники справи не з`явилися,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 , про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Київський міський центр зайнятості звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1 кошти у розмірі 53313,10 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до наказу від 28.05.2020 № НТ200528, відповідач був зареєстрований як безробітній у Дарницькій районній філії Київського міського центру зайнятості. Для отримання статусу безробітного ОСОБА_1 подав заяву, у якій зазначив про відсутність у нього заробітку або інших передбачених законодавством доходів. При цьому відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів. В результаті здійснення обміну інформацією з Пенсійним Фондом України виявлено, що ОСОБА_1 в період знаходження на обліку, як безробітний, отримує пенсію за вислугу років з 01.02.2016. Згідно з довідкою-розрахунком від 11.01.2021 № 11, що складена Київським міським центром зайнятості, ОСОБА_1 були безпідставно виплачені кошти матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 56813,10 грн. 13.01.2021 відповідачу було направлено повідомлення про необхідність добровільного повернення безпідставно отриманих коштів, яке залишилось без належного реагування з боку відповідача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

17.08.2021 від відповідача надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав. Водночас, просив розстрочити виконання рішення суду, шляхом сплати заборгованості частинами, не менше 500 грн. щомісячно, пославшись на своє скрутне матеріальне становище. Також просив врахувати, що станом на 13.08.2021 він повернув позивачу 4500, 00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2021 розгляд цивільної справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вимоги позову підтримала на суму 49 813, 10 грн, оскільки відповідачем, після пред`явлення позову, було частково повернуто позивачу кошти в сумі 7000, 00 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що визнає вимоги позову та підтримує заяву про розстрочення виконання рішення суду. Просив суд врахувати, що на його утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, а також батьки пенсійного віку.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

За приписом частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 28.05.2022 відповідач звернувся до Дарницької районної філії, як структурного підрозділу Київського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.

Наказом Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості від 28.05.2020 № НТ200528 відповідачу надано статус безробітного з 28.05.2020 та призначено виплату допомоги по безробіттю.

При здійсненні обміну даними про особу між Пенсійним Фондом України та Державною службою зайнятості України, Дарницькою районною філією Київського міського центру зайнятості виявлено, що ОСОБА_1 в період знаходження на обліку, як безробітний та отримання ним допомоги по безробіттю, з 01.02.2016 отримує пенсію за вислугу років.

Згідно з довідкою-розрахунком від 11.01.2021 № 11, що складена Київським міським центром зайнятості, ОСОБА_1 безпідставно були виплачені кошти матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 56813,10 грн.

13.01.2021 Дарницька районна філія КМЦЗ звернулася до відповідача з листом щодо добровільного повернення суми коштів надлишково виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 56 813, 10 грн.

Станом на день розгляду справи вимоги позивача задоволенні відповідачем частково, сума неповернутих коштів складає 49 813,10 грн.

Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, що затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13.02.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за № 232/16248, Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів.

Згідно п. 5 цього ж Порядку, у разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт, про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітною є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (пункт 1' частини першої стаття 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата зазначених платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню лише у разі наявності цих фактів.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14 та від 01.02.2017 у справі № 6-2711цс16.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не повідомив позивача про те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а також враховуючи безумовне визнання позову відповідачем, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом стягнення на його користь з відповідача коштів в сумі 49 813,10 грн.

Вирішуючи заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, суд керується положенням статті 435 ЦПК України, якою встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Законодавець визначив, що ступінь вини відповідача у виникненні спору, тяжке захворювання фізичної особи або членів сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події повинні враховуватись при вирішенні питання про розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення, яке не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частини 4, 5 статті 435 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалі справи відповідач сплачує аліменти на трьох малолітніх дітей в розмірі 7000,00 грн. щомісячно відповідно до договору про виховання та утримання дітей від 26.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М.

Відповідно до довідки Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб від 18.01.2022, відповідач працює в Центрі за договором на посаді Керівника гуртків і його заробіток з вересня 2021 року по грудень 2021 року склав 16200,00 грн., середньомісячна заробітна плата складає 4050,00 грн.

Батьки відповідача є особами пенсійного віку, мають ряд захворювань.

З огляду на значну суму стягнутої заборгованості, враховуючи визнання позову відповідачем, його майновий стан, суд вважає правильним розстрочити йому виконання рішення строком на 12 місяців щомісячними платежами у розмірі 4245,67 грн.

З огляду на результат розгляду справи та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1166, 1212, 1215 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про зайнятість населення», суд

ВИРІШИВ:

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Київського міського центру зайнятості () кошти в розмірі 49813,10 грн. та судовий збір у розмірі 1135,00 грн., а разом 50 948, 10 грн.

Розстрочити виконання рішення на 12 місяців, зобов`язавши боржника ОСОБА_1 щомісяця, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, сплачувати на виконання рішення суму не меншу, ніж 4245 гривень 67 копійок.

Повернути Київського міського центру зайнятості (юридична адреса: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 47-б, ) 50 відсотків судового збору, що становить 1135,00 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 3327 від 05.07.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: Ю.С. МИЦИК