Ухвала

10 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 274/4171/21

провадження № 61-6925ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Фермерське господарство «Агровіста Плюс» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 03 лютого 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду

від 21 червня 2022 року в справі за позовом Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до ОСОБА_1 , третя особа - Фермерське господарство «Агровіста Плюс», про внесення змін до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ФГ «Агровіста Плюс», у якому просила внести зміни до договору оренди землі № 563/06 від 26 травня 2015 року.

В обґрунтування позову зазначала, що 26 травня 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Житомирській області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :16:000:0002, загальною площею 26,8864 га. Згідно інформації з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, зазначена вище земельна ділянка була передана відповідачем у суборенду ФГ «Агровіста Плюс». Стверджувала, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27 вересня 2018 року за

№ 6-3846/14-18-СГ, у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року за № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», Семенівській сільській раді, згідно акту приймання-передачі передано земельну ділянку площею 26,8864 га, кадастровий номер :16:000:0002. Зазначала, що п. 4.1 договору оренди землі визначено орендну плату, яка вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4 % від нормативно-грошової вартості земельної ділянки та становить 2 456,28 грн за рік.

Вказувала, що п. 2.4 договору оренди землі визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на травень 2015 року становить 61 407,00 грн. Проте зазначала, що згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :16:000:0002, площею 26,8864 га від 25 січня 2019 року та в

ід 16 лютого 2019 року, сформованих державним кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 819 575,41 грн. Таким чином, стверджувала, що орендна плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :16:000:0002, площею 26,8864 га має обчислюватись із зазначеного розміру нормативної грошової оцінки. Вважала, що не внесення змін до договору оренди землі в частині орендної плати у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки призводить до не надходження значної суми коштів до бюджету Семенівської сільської ради (зокрема за період 2019-2021 роки). Зазначала, що відповідачу неодноразово було направлено пропозицію в добровільному порядку внести зміни до умов договору, проте, відповідач жодним чином не звернув уваги на даний факт. Враховуючи вищевикладене, позивач просила задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 03 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 21 червня 2022 року, позов Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області задоволено повністю.

Внесено зміни до Договору оренди землі № 563/06 від 26 травня 2015 року, а саме:

2.1. Замінено орендодавця Головне управління Держземагентства у Житомирській області (), в особі Голови комісії з реорганізації Головного управління Держземагенства у Житомирській області Михальця В. М., що діє на підставі Положення про Головне управління Держземагенства у Житомирській області, затвердженого Наказом Держземагенства України від 13 липня 2012 року № 330 (зі змінами затвердженими Наказом Держземагенства України від 01 березня 2013 № 78) на нового орендодавця Семенівську сільську раду Бердичівського району (), в особі сільського голови Семенюк Н. В., що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту сільської ради, юридична адреса: Житомирська область, Бердичівський район, с. Семенівка, вул. Героїв Майдану, 4;

2.2. В розділі «2.Об`єкт оренди»:

- пункт 2.4 викладено у новій редакції «"2.4. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки :16:000:0002 становить 819575,41 грн (вісімсот дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять грн 41 коп.), відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка щороку підлягає індексації на офіційно повідомлений коефіцієнт індексації за поточний рік".

2.3. В розділі « 4.Орендна плата»:

- пункт 4.1 викладено у новій редакції: «4.1. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 32783,02 грн (тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят три грн 02 коп.) за 1 рік».

- пункт 4.3 викладено в новій редакції: «4.3. Орендна плата вноситься до місцевого бюджету (отримувач: ГУК у Жит.обл/ТГ с. Семенівка 18010900, код ЄДРПОУ отримувача 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку UА0006717) орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, відповідно до Податкового кодексу України".

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

25 липня 2022 року ФГ «Агровіста Плюс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 червня 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом позову в цій справі є внесення змін до договору оренди землі № 563/06 від 26 травня 2015 року.

Справа № 274/4171/21 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга заявника та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Зазначення у постанові Житомирського апеляційного суду від 21 червня 2022 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про виконання судового рішення.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фермерське господарство «Агровіста Плюс» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 червня 2022 року в справі за позовом Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до ОСОБА_1 , третя особа - Фермерське господарство «Агровіста Плюс», про внесення змін до договору оренди землі, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська