Справа № 523/8457/21
Провадження №2/523/1519/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретарі Щербан О.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі, в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 15 червня 2020 року між ним та відповідачкою укладено усний договір позики, за яким вона взяла для оренди житла і зобовязалася повернути їх до 01 вересня 2020 р. Вказані обставини підтверджуються розпискою. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконала.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Адвокат позивача та відповідачка подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідачка їх визнає.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15 червня 2020 року ОСОБА_3 склала розписку якою зобов`язувалася повернути ОСОБА_1 8500 грн. до 01.09.2020 року.

Відповідно до листа відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.08.2020 року змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Звертаючись до суду з заявою про визнання позову відповідачка вказала своє прізвище саме « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, для договору позики властивим є те, що позикодавець передає грошові кошти у власність позичальнику , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) .

Як видно із змісту розписки відповідачка зобов`язалася повернути ОСОБА_1 8500 (не вказано валюту) до 01.09.2020 .Дана сума є боргом за оренду житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, позивач не передавав гроші відповідачці.

Ухвалою суду від 19.08.2022 р.відмовлено відповідачу у прийнятті визнання позову.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За нормами ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що правовідносини виникли не з договору позики, а з договору оренди житла.

Згідно з ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Інших договорів та доказів, з яких можна встановити характер виниклих правовідносин суду не надано.

Отже, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні вимог, підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 137,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 19.08.2022 р.

Суддя