16.08.2022 Справа № 756/3159/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Унікальний № 756/3159/21
Провадження №2/756/627/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16 серпня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Колесник А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Швадчака А.Р. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 18.09.2017 відповідач отримав позику від ОСОБА_3 у розмірі 60 550,00 грн., що підтверджується виданою ОСОБА_2 розпискою від 23.04.2018, та зобов`язувався повернути кошти в повному обсязі до 01.06.2018, проте свої зобов`язання не виконав.

06.01.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за вказаною розпискою.

05.08.2020 позивач направила відповідачу повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні з вимогою про повернення заборгованості. Відповідач отримав зазначене повідомлення 11.08.2021, однак у добровільному порядку кошти не повернув.

Враховуючи невиконання своїх зобов`язань щодо повернення заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 60 550,00 грн.; 4 852,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 02.06.2018 до 01.02.2021 року; інфляційні втрати за період з червня 2018 року по лютий 2021 року в сумі 9 932,56 грн.; 12 110,00 грн. - штрафу.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 взяв у позику в ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 60 550, 00 грн., та зобов`язався повернути кошти в повному обсязі до 01.06.2018 , на підтвердження вказаних обставин надав розписку написану власноруч (а.с.8,9).

Судом встановлено, що оригінал розписки знаходиться у позивача.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе боргових зобов`язань.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Окрім того, суд вважає, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на досліджені судом докази, наявні у справі суд приходить до висновку, що між відповідачем та ОСОБА_3 в належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, вчинена сторонами письмова форма договору позики не лише є доказом факту укладення договору, а й факту отримання грошової суми ОСОБА_2 .

Своїм підписом відповідач засвідчив, що його волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає його внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

06.01.2022 між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор ОСОБА_3 відступила ОСОБА_1 право вимоги за розпискою від 23.04.2018 на суму 60 550,00 грн. (а.с. 10).

05.08.2022 позивач направила відповідачу повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні з вимогою про повернення заборгованості (а.с. 11-13).

На підтвердження отримання ОСОБА_2 вказаного повідомлення, позивач надає відомості з веб-сайту Укрпошти, згідно яких поштове відправлення №340 було вручено адресату 11.08.2020 (а.с.14).

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на ст.ст. 77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором позики.

Відповідач, зобов`язання повернути кошти в термін визначений Договором, а саме 60 550,00 грн. до 01.06.2018, не виконав, права позивача підлягають захисту, а тому стягненню з відповідача підлягає сума боргу за договором позики в розмірі 60 550,00 грн.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином враховуючи невиконання своїх зобов`язань щодо повернення заборгованості стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 852,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 02.06.2018 до 01.02.2021 року; інфляційні втрати за період з червня 2018 року по лютий 2021 року в сумі 9 932,56 грн.

Крім того, відповідно до розписки, ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання сплатити у випадку прострочення повернення заборгованості штраф у розмірі 20 відсотків від простроченої суми, що становить 12 110,00 грн.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи.

Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-83, 95, 141, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики у розмірі 87 444 (вісімдесят сім тисяч чотириста сорок чотири) грн. 85 коп., яка складається з: 60 550,00 грн. - прострочена сума заборгованості; 4852,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 02.06.2018 до 01.02.2021 року; інфляційні втрати за період з червня 2018 року по лютий 2021 року в сумі 9 932,56 грн.; 12 110,00 грн. - штрафу

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Диба