Справа № 199/5759/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменко А.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2022 року за результатами автоматизованого розподілу у відповідності і на підставі ст.ст.33, 34 ЦПК України до провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменка А.М. після заявлення самовідводу попереднім суддею того ж суду надійшла вищевказана цивільна позовна заява. Ознайомившись зі змістом такої позовної заяви, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст.36 ч.1 п.5 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ст.39 ч.1 ЦПК України з підстав, зазначених у ст.ст.36, 37 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частиною 3 ст.39 ЦПК України передбачено, що самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Нормами ч.ч.1, 9 ст.40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Зі змісту зареєстрованої за №199/5759/22 (провадження №2/199/2472/22) позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, третя особа Четверта ДДНК, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння слідує, що предметом спору у справі право власності позивача на об`єкт нерухомого майна кв. АДРЕСА_1 .

Разом з тим, ОСОБА_3 , як слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, здійснював розгляд низки скарг позивача ОСОБА_1 в рамках кримінальних проваджень №0000223 та №0000237, кваліфікованих за ст.ст.162, 361 КК України відповідно. Вказані кримінальні провадження було розпочато за фактами звернень позивача з приводу порушення недоторканності його житла та вчинення за попередньою змовою групою осіб дій із внесення завідомо неправдивих відомостей до відповідного державного реєстру речових прав, що в свою чергу позбавило позивача не тільки права титульного володіння, а й доступу до нерухомого майна, яке ОСОБА_1 вважає своїм власним, тобто до кв. АДРЕСА_1 . Вочевидь, під час розгляду зазначених скарг слідчим суддею досліджувались та надавалась оцінка тим фактичним обставинам, доказам і документам, які мають пряме відношення до предмету доказування за цивільним позовом ОСОБА_1 №199/5759/22 (провадження №2/199/2472/22).

Головна мета (самовідводу) гарантування безсторонності та об`єктивності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України», в рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в яких зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Пунктом 3 Європейського статуту судді (прийнятий Європейською Асоціацією Суддів у 1993 році) визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Крім того, відповідно до згаданих вище Бангалорських принципів поведінки судді об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи тощо. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення. Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід/самовідвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто замінює докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що суддею Авраменком А.М., як слідчим суддею, розглядалась низка скарг позивача ОСОБА_1 , в ході чого здійснювалось дослідження та надалась оцінка доказам, фактичним обставинам та твердженням ОСОБА_1 , які стосуються права власності/володіння кв. АДРЕСА_1 , що є дотичним та/або безпосередньо стосується предмета доказування за позовом ОСОБА_1 №199/5759/22 (провадження №2/199/2472/22), який надійшов у провадження судді Авраменко А.М., приходжу до висновку, що з метою виключення в учасників судового розгляду цивільного позову ОСОБА_1 щонайменшої підозри в усвідомленій чи неусвідомленій упередженості, необ`єктивності судді Авраменка А.М., в тому числі за критерієм «стороннього розумного спостерігача», необхідно заявити собі самовідвід у розгляді цивільної позовної заяви ОСОБА_1 №199/5759/22 (провадження №2/199/2472/22).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у розгляді зареєстрованої за №199/5759/22 (провадження №2/199/2472/22) позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Матеріали позовної заяви №199/5759/22 (провадження №2/199/2472/22) позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння передати до канцелярії Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.261 ЦПК України з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Авраменко