ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8036/22
провадження № 2-н/753/436/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей та витрат на правничу допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду від представника заявника - адвоката Гарницького Павла Петровича надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу, у якій представник заявника просить:

1.Видати судовий наказ про стягнення з боржника аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу);

2.Витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн покласти на боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За вимогами п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Вбачається, що вимога про стягнення з боржника аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідає встановленим вимогам.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 168 цього Кодексу у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Сума судового збору є чітко визначеною Законом України «Про судовий збір», а тому підлягає стягненню при видачі судового наказу. Однак розмір суми витрат на професійну правничу допомогу визнається безпосередньо стороною та може бути зменшений за клопотанням іншої сторони (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

А отже, оскільки розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, то останній позбавлений права на подання відповідного клопотання про зменшення таких витрат.

Частиною 3 ст. 165 ЦК України визначено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що за вимогою заявника про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн не може бути видано судовий наказ, оскільки вона не визначена в переліку ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює їх стягнення в порядку наказного провадження.

Крім того, відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, тобто за місцем реєстрації проживання боржника.

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», ОСОБА_2 зареєстрованим в м. Києві не значиться.

Згідно ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову в видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за даною заявою.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 161, 162, 165, 258-260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей та витрат на правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст ухвали складений 11.08.2022.