Ухвала

Іменем України

18 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 592/1733/22

провадження № 61-7305ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Ковпаківськогорайонного суду м. Суми від 16 лютого 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу РовенськаАльбіна Олексіївна, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ричкаль СергійПавлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 389, вчинений 07 лютого 2019 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А. О., про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 невиплачених в строк на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А. О. від 16 липня 2018 року за реєстровим № 2612, грошових коштів у сумі 3 818 277, 75 грн, що еквівалентно 141 575, 00 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 07 лютого 2019 року, строк повернення яких настав 17 жовтня 2018 року.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 28 червня 2022 року, задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

До набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Ровенська А. О., головний державний виконавецьВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкаль С. П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупиненостягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А. О., 07 лютого 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за № 389, яким стягнуто з ОСОБА_3 . На користь ОСОБА_1 невиплачені в строк на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А. О. від 16 липня 2018 року за реєстровим № 2612, грошові кошти у сумі 3 818 277, 75 грн, що складають еквівалент 141 575, 00доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 07лютого 2019 року, строк повернення яких настав 17жовтня 2018 року, виконавче провадження №58330795.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що є всі підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Сумський апеляційний суд у своїй постанові від 28 червня 2022 року вказав, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а саме: виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А. О. 07 лютого 2019 року, реєстровий № 389, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики, є співмірним заходом забезпечення позову у відношенні із заявленими позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

29 липня 2022року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Жмакіна Н. В. засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій вона просить скасувати ухвалуКовпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2022 рокупро забезпечення позову та постанову Сумського апеляційного суду від 28 червня 2022 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема вказує, що суди не застосували актуальну практику Верховного Суду стосовно здійснення оцінки співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Також зазначає, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову належним чином не мотивована та не надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, заявник вказує, що суд першої інстанції всупереч положенням статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) прийняв заяву про забезпечення позову, яка була подана без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, оскільки у ній не було зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

За приписамичастини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Згідно з пунктом 6 частини першоїстатті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

З огляду на те, що між сторонами справи виник спір з приводу визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 389, вчиненого 07 лютого 2019 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А. О., суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Крім того, доводам ОСОБА_1 стосовно відсутності доказів на підтвердження можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а також стосовно співмірності обраного позивачем заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами надана належна оцінка судом апеляційної інстанції.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову суди здійснили оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням характеру спору, існуванняреальної загрозиневиконання можливого рішення суду на користь позивача в разі невжиття таких заходів та дійшли правильного висновку про забезпечення позову.

Крім того, доводи касаційної скарги про відсутність в заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та не свідчать про порушення судами норм процесуального права, оскільки сама по собі вказана обставина не є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову. Відповідно до статті 154 ЦПК України питання про застосування зустрічного забезпечення може бути вирішене судом і після застосування заходів забезпечення позову.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявникапро поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Ковпаківськогорайонного суду м. Суми від 16 лютого 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу РовенськаАльбіна Олексіївна, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ричкаль СергійПавлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко