провадження №2/932/207/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Сусла О.А.,

представника позивача: Крихти А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом у якому із урахуванням заяви, поданої 29.06.2021, просить стягнути із Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на її користь безпідстано набуті кошти в сумі 12 591,70 грн. та зобов`язати Банк скасувати нараховану заборгованість по кредитній картці № НОМЕР_1 , яка виникла внаслідок зняття коштів 04.09.2020.

В судовому засіданні 02.06.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити.

Представник відповідача, будучи повідомленим про судове засідання, не з`явився.

Оскільки відповідачем подано відзив на позовну заяву справа розглядається в загальному порядку.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є споживачем фінансових послуг АТ КБ «ПриватБанк», має зарплатний картковий рахунок та кредитний. 28.08.2020 вона втратила свій мобільний телефон, про що вона сповістила Банк, який заблокував банківські картки. 31.08.2020 банківські картки було перевипущено. 04.09.2020 з її банківських карток було здійснено шість операцій без надіслання позивачу запиту на підтвердження фінансової операції. І лише на шостій операції на телефон позивача надійшов виклик на підтвердження банківської операції. Після цього позивач зателефонувала оператору, який неналежним чином відреагував на її дзвінок та підчас розмови було знову знято кошти з її картки. За фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 08.09.2020 за ч.1 ст.190 КК України. Незважаючи на явні ознаки вчинення відносно позивача злочину відповідач рахує позивачу заборгованість та вимагав повернення кредитних коштів.

Позивач вважає, що банківські операції, що мали місце 04.09.2022 мали бути додатково погоджені позивачем. Зокрема останньому мало бути надіслано повідомлення чи телефонний дзвінок, чого зроблено не було. Крім того вказує, що нею не передавалось даних щодо рахунку стороннім особам.

Згідно відзиву, банківські операції 04.09.2022 були ініційовані за допомогою додатку Приват 24 із належним введенням номеру телефону позивача, паролю та ПІН -коду. Відтак Банк був зобов`язаний здійснити відповідні операції. Для вказаних операцій додаткового погодження платежу клієнтом не передбачено. Кримінальне провадження, де потерпілою є позивач, свідчить про те, що Банк не несе відповідальності за втрату коштів позивачем.

Згідно відповіді на відзив,

Для здійснення банківських операцій номер телефону позивача не міг бути використаний, адже вона не входила до системи, а викрадена СІМ-картка була заблокована. Відповідачем було заблоковано банківські картки позивача, отже визнавався факт втручання до акаунту позивача. Відповідачем не надано доказів, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, передачі, незаконному використанні паролю для авторизації в «Приват24».

Обставини, встановлені судом.

Із виписок по рахунках позивача та наданої відповідачем інформації вбачається, що 04.09.2020 із рахунків останньої у АТ КБ «ПриватБанк» було поведено операції: 01:40 год., 4 096 - переказ зі своєї карти; 01:43 год., 4 824,12 - переказ на свою картку та 01:45 год. переказ вказаної суми зі свої картки; 01:42 год., 2 575,06 - переказ зі свої карти; 01:45 год., 3 502,08 - переказ зі своєї карти; 01:52 год., 154 грн. поповнення мобільного; 02:09 год., 454 поповнення мобільного. Всього операцій на загальну суму 15 605,26 грн.

При цьому позивачем оспорюється перекази на суму 14 291,56 грн. Також позивач стверджує, що грошові кошти в сумі 2 963,10 грн. відповідачем повернуто. Тому позивачем оспорюється сума 12 591,70 грн.

При цьому, з метою недопущення нарахування Банком процентів, позивач сплатила відповідачу 14 843,83 грн. двома квитанціями від 23.11.2020.

Із наданої відповідачем інформації вбачається, що вхід проводився із номеру НОМЕР_2 , телефон Samsung Galaxy J5.

Позивачка телефонувала на номер телефону Банку - НОМЕР_3 .

Згідно витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається внесення відомостей за №0000392 від 08.09.2020 за ч.1 ст.190 КПК України, за фактом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1

ОСОБА_1 зверталася 04.09.2020 до Банку із заявою про проведення службового розслідування та 15.10.2020 із заявою про припинення автоматичного нарахування обов`язкових платежів.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

За останнім висновком щодо застосування вказаних норм, викладеним Верховним Судом (постанова від 23.02.2022 у справі №686/12096/18), встановивши, що списання коштів з карткового рахунку позивача відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача шляхом введення паролів, відомих лише ОСОБА_1, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Висновки суду.

Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 13.05.2015 у справі №6-71цс15 ґрунтується на підставі Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 №223, яка втратила чинність 12.11.2014.

Тому вказаний висновок не можна застосувати до банківських операцій, що мали місце у 2020 році.

Застосовуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.02.2022 у справі №686/12096/18 враховуючи, що списання коштів з карткового рахунку позивача відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача шляхом введення паролів, відомих лише позивачу, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» у даній категорії справ не справляється. Інших судових витрат не заявлено. Відтак відсутні підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення проголошено 06.06.2022.

Суддя: В.І. Цитульський