Справа № 342/1447/20
Провадження № 2/342/3/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання: Матієк І.П.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник-адвокат Ігнатюк Леся Василівна, до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Ігнатюк Леся Василівна, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати заповіт, складений 08.09.2019 ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та посвідчений Котиківською сільською радою Городенківського району, недійсним; судові витрати віднести за рахунок відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача - ОСОБА_5 , що доводиться свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району, актовий запис №24. На час маминої смерті, ОСОБА_3 була зареєстрована разом з нею у кв. АДРЕСА_3 , що доводиться відміткою у її паспорті. Вказана квартира належала на праві спільної часткової власності позивачу, її мамі ОСОБА_5 та її батьку ОСОБА_6 по 1/3 частці. Разом з позивачем у квартирі також зареєстрована її неповнолітня донька ОСОБА_7 , про що зроблено відмітку на її свідоцтві про народження. В даний час позивач проживає в Іспанії та не має можливості прибути в Україну з незалежних від неї причин. У 2012 році вона народила другу доньку та перебувала у відпустці по догляду за нею. У 2018 року подала документи для легалізації постійного місця проживання (Permisso de residencia), умовою якого є безперервне проживання та робота на території держави впродовж 3 років. У липні 2020 року сусіди повідомили позивача, що у її квартирі виламані вікна. Позивач зателефонувала сусідці ОСОБА_8 , яка живе у кв. АДРЕСА_4 , щоб спитати, що трапилося. ОСОБА_9 повідомила, що переоформила квартиру позивача на себе та припинила з нею спілкування. В послідуючому позивач дізналася, що ОСОБА_10 обманним шляхом домоглася складення заповіту ОСОБА_5 на користь її сина ОСОБА_4 . 02.09.2020 ОСОБА_3 направила в Городенківську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. 06.11.2020 довірена особа позивача - ОСОБА_11 отримала письмову відповідь Городенківської державної нотаріальної контори про наявність заповіту ОСОБА_5 на користь іншої особи. У наданні копій підтверджуючих документів нотаріус відмовила у зв`язку з нотаріальною таємницею. Позивач спілкувалася із своєю мамою по телефону регулярно 2-3 рази на тиждень. Вона передавала мамі посилки з продуктами харчування і засобами гігієни та надсилала гроші, що доводиться банківськими квитанціями. Позивач переконувала маму переїхати до неї, для чого посприяла у виготовленні їй закордонного паспорта. Вони підтримували нормальні родинні стосунки і мати позивача ніколи на розповідала їй про намір оформити заповіт на користь сторонньої особи. Вона навпаки наполягала, що при першій же можливості приїзду позивача в Україну перепише свою частку будинку на неї. У вересні 2019 року під час однієї з телефонних розмов ОСОБА_5 повідомила позивача, що до неї приходили « ОСОБА_12 та жіночка з сільради» і вона щось підписала, але що саме, вона не знає. Позивач не придала цьому значення, оскільки не очікувала від людини, з якою раніше підтримували сусідські відносини, такого віроломного вчинку. Обов`язковою умовою для заповіту є вільне волевиявлення спадкодавця та розуміння ним значення своїх дій. Позивач вважає, що на час оформлення заповіту ОСОБА_5 внаслідок хвороби та вживання алкоголю не розуміла значення підписаного нею документу, а тому заповіт не відповідає внутрішній волі заповідача. Позивачу відомо, що заповіт оформлявся Котиківською сільською радою 09 вересня 2019 року. Перед оформленням заповіту ОСОБА_5 погано себе почувала. Із карти виїзду швидкої медичної допомоги вбачається, що напередодні оформлення заповіту, 08 вересня 2019 року о 10 год. 55 хв. до ОСОБА_5 була викликана невідкладна медична допомога. Медики прибули об 11 год. 05 хв. та пробули у хворої 1 год 20 хв., надаючи їй медичну допомогу. У карті наявна відмітка, що самопочуття хворої було поганим в період 12-24 год., що передували виклику. Хвора зловживала алкогольними напоями та перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Швидку викликали сусіди по тій причині, що вона не могла встати з підлоги. У карті також визначено попередній діагноз «Цироз печінки алкогольної етіології». Загальний стан хворої дещо покращився, їй рекомендовано обстеження у сімейного лікаря та лікування. Натомість ОСОБА_5 наступного дня ніби то складає заповіт на користь абсолютно сторонньої особи, з якою навіть не спілкувалася. ОСОБА_5 мала серйозні захворювання «Цироз печінки. Ішемічну хворобу серця». Напередодні оформлення заповіту вона активно вживала алкоголь та перебувала в такому стані алкогольного сп`яніння, що не могла підвестися з підлоги, що задокументовано бригадою швидкої медичної допомоги. При цирозі печінка функціонує неповноцінно, внаслідок чого алкоголь з організму виводиться повільно. Крім того, за станом здоров`я по рекомендації лікарів від 08.09.2019 року ОСОБА_5 потребувала невідкладного медичного огляду та наступного дня повинна була звернутися до лікаря за допомогою, а не в сільську раду за оформленням заповіту. З показів свідків вбачається, що алкоголь в період оформлення заповіту вона вживала щодня. Таким чином, на час оформлення заповіту ОСОБА_5 за станом здоров`я не могла віддавати звіт своїм діям та адекватно оцінювати реальність настання правових наслідків оформленого документу. Її волевиявлення на оформлення заповіту на користь відповідача не було вільним та не відповідало її внутрішній волі. ОСОБА_5 на оці мала більмо, яке погіршило її зір. За таких обставин вона не могла повноцінно прочитати текст заповіту. 07.10.2019 стан здоров`я ОСОБА_5 погіршився, до неї знову приїздила швидка медична допомога. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Про смерть матері ОСОБА_9 повідомила позивача в день похорону. 14 жовтня в 11 год. їй на Viber надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , щоб вона терміново передзвонила. Вона зателефонувала ОСОБА_13 , яка повідомила, що мама померла, у 14 год. похорон. Позивач не встигла б приїхати, а тому попросила сусідів та друзів прийти на похорон. Поховання ОСОБА_9 провела за грошові заощадження мами позивача. Після похорону вона закрила квартиру, забрала ключі та всі наявні документи, в т.ч. і документи на квартиру. Таким чином, внаслідок незаконних дій відповідача у справі, позивач може втратити майно своїх батьків. Її позбавили доступу до житла, правовстановлюючих документів. Однокімнатна квартира АДРЕСА_3 це єдине житло в Україні позивача та її неповнолітніх дітей.

15 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник-адвокат Ігнатюк Леся Василівна, до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним; повідомлено відповідача про його право надіслати (надати) суду у строк до 12 січня 2021 року відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення щодо відповіді позивача на відзив протягом десяти днів з дня вручення відповідно відзиву чи заперечення на відзив.

11.01.2021 відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволені позову відмовити в повному об`ємі. Зазначив, що обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності в повному об`ємі, проти заявленого позову відповідач заперечує в повному об`ємі , його не визнає з наступних причин: Так дійсно, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_5 , яка являлася його сусідкою. На час смерті ОСОБА_5 вона проживала в квартирі по АДРЕСА_1 , одна. Позивач по справі - її дочка ОСОБА_3 протягом останніх 16-ти років перебуває за кордоном в Іспанії, за вказаний період часу позивач додому не приїжджала жодного разу. Протягом зазначеного часу відповідач та його батьки за домовленістю із позивачем ОСОБА_3 здійснювали догляд за її матір`ю - покійною ОСОБА_5 , постійно допомагали покійній у благоустрої її квартири, здійснювали побілку стін квартири, ремонт електричної проводки, підтриманні місця її проживання в належних санітарних умовах, вона постійно ходила до них у гості, вони разом проводили час та обговорювали різні питання. На підтвердження цього додав до відзиву скриншоти своєї переписки з позивачем. Зі своєю дочкою покійна ОСОБА_5 підтримувала зв`язок по мобільному телефону. Зі слів покійної, під час однієї із бесід із дочкою, дочка їй сказала, що має намір продати квартиру, а її відправити в центр для пристарілих в с. Тишківці Городенківського району. Вказана обставина дуже сильно злякала покійну ОСОБА_5 , і вона боялася , що дочка це зробить, з дому вона не хотіла нікуди йти, а тому постійно наполягала, щоб вхідні двері у її квартиру були зачинені на замок, щоб її ніхто не забрав у вказаний центр. В подальшому, в один із днів лютого-березня 2019 року покійна ОСОБА_5 прийшла до них у гості, і повідомила, що вона розмовляла із своєю дочкою щодо успадкування нею квартири по АДРЕСА_1 , та оформленні належним чином документів на вказану квартиру, і не бажає, щоб її відправляли в центр для пристарілих. В ході даної розмови дочка їй повідомила, що вказана квартира їй не потрібна, вона не збирається повертатися для проживання на Україну, а виготовляє документи в Іспанії для легалізації постійного місця проживання. Після цього покійна сказала, що вона складе заповіт на все своє майно на відповідача по справі - ОСОБА_4 . Зі слів покійної, позивач в цьому матері не заперечувала, не мала нічого проти складення її матір`ю заповіту на відповідача, та погодилася із думкою своєї матері, так як відповідач та його батьки є її сусідами, постійно здійснювали догляд за покійною, їй у всьому допомагали. Після отримання даної інформації, відповідач та його батьки наполягли, щоб покійна не спішила із своїм рішенням щодо квартири, добре обміркувала свої дії. 08.09.2019 відповідач та його батьки побачили, що покійна сусідка ОСОБА_5 не виходила із своєї квартири. Вказана обставина їх насторожила, і вони почали стукати у двері квартири, які були зачинені зсередини. Після вказаних дій вони почули, як ОСОБА_5 почала говорити, що вона намагалася встати із ліжка, їй стало погано, вона впала, не може піднятися на ноги , так як не чує ніг, що вони їй відмовили. В подальшому батько відповідача за допомогою металевого дроту зробив крюк, яким відкрив вікно, так як квартирка даного вікна була відкрита, про що повідомила сама ОСОБА_5 , і через вказане вікно батько проник у квартиру, відкрив двері і відповідач та його матір зайшли таким чином у квартиру. В квартирі вони побачили, що ОСОБА_5 лежить на підлозі біля ліжка, вона пояснила, що не може встати, так як їй відмовили ноги. Після цього ОСОБА_5 було піднято із підлоги, покладено на ліжко, та викликано працівників швидкої допомоги. По приїзду медиків, ними ОСОБА_5 було надано медичну допомогу. ОСОБА_5 пояснювала медикам, що намагалася встати із ліжка, і їй раптово стало погано, ноги перестали її слухати і вона впала на підлогу. Зазначене вона пояснювала своїм віком 80-ть років. На слідуючий день, тобто 09.09.2019, покійна ОСОБА_5 наполягла, щоб до неї викликали працівника сільської ради, так як вона хоче скласти заповіт, що і було зроблено. Вказаний заповіт був складений покійною по місцю проживання, він відповідає вимогам чинного законодавства (ст. ст. 1234, 1247, 1251 ЦК України). В позовній заяві позивач посилається як на доказ поганий стан здоров`я заповідача напередодні складання заповіту 08.09.2019, і додає карту виїзду швидкої медичної допомоги. В той же час, в наданій позивачем карті виїзду швидкої медичної допомоги в об`єктивних даних зазначено, що загальний стан ОСОБА_5 є середній, свідомість ясна, з чого можна зробити висновок, що ОСОБА_14 усвідомлювала, що з нею відбувається, керувала своїми діями, та все пояснила медикам. В позовній заяві позивач зазначає, що їй відомо з показів свідків, що її матір в період оформлення заповіту алкоголь вживала щодня. В той же час вона не зазначає яких саме свідків, не клопоче перед судом про виклик та допит цих свідків в суді в якості свідків. Це надумано позивачем та не відповідає дійсності. Згідно довідки № 101 від 14.10.2019 причиною смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є хронічна серцево-судинна недостатність, дифузний кардіосклероз, що повністю спростовує доводи позивача, що її матір хворіла на «Цироз печінки», та зловживала спиртними напоями. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2009, яке видане державним нотаріусом Городенківської нотаріальної контори Паньків Д.М. та зареєстроване в реєстрі за № 1210, покійна ОСОБА_5 успадкувала 1/3 частини однокімнатної квартири по АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_6 , тобто на день своєї смерті покійна ОСОБА_5 була власником 2/3 частини квартири по АДРЕСА_1 , в не 1/3 як зазначає позивач в позовній заяві. Крім того до матеріалів позовної заяви додано квитанції про перерахунок коштів. Вказані квитанції датовані 21.03.2007, 02.05.2007, 31.08.2008, 27.07.2007. Вказані квитанції є іноземною мовою, їх сутність, коли, кому, хто і за що пересилав кошти відповідач не розуміє, покійна ОСОБА_5 ніколи не розказувала, що їй дочка висилає якісь кошти, а відповідачу тим більше позивач ніколи не пересилала будь-які кошти. Вказані квитанції до суті позовних вимог не мають ніякого відношення. Наведені вище у відзиві обставини вказують на те, що позивач по справі взагалі не володіє інформацією хто є власником квартири по АДРЕСА_1 , взагалі не цікавилася в повному об`ємі обставинами життя, проживання її матері до смерті. Статтею 1257 ЦК України визначено вичерпні підстави для визнання заповіту недійсним. Такі обставини при складанні заповіту ОСОБА_5 відсутні, позовною заявою не доводяться. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Дії заповідача ОСОБА_5 на момент складання заповіту були вільними, відповідали її волі та волевиявленню, вона мала повну цивільну дієздатність для складання заповіту, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебувала, не була визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною, в момент складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, будь-які порушення щодо вимог складання, форми та посвідчення заповіту відсутні, заповіт ОСОБА_5 особисто до його підписання був уголос прочитаний, власноручно підписаний в присутності секретарем Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Притуляк Марти Юріївни, та належним чином посвідчений. При посвідченні заповіту посадова особа сільської ради діяла на підставі ст.37 Закону України «Про нотаріат», пп.5 п. «б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у відповідності до покладених обов`язків.

23.02.2021 преставник позивача ОСОБА_3 - адвокат Ігнатюк Леся Василівна подала до суду доповнення до позовної заяви, в якому зазначила, що на ухвалу Городенківського районного суду про витребування доказів Городенківською державною нотаріальною конторою та Котиківським старостинським округом Городенківської міської ради до суду направлено копії оскаржуваного заповіту. Із тексту заповіту вбачається, що при складанні та оформленні заповіту секретарем Котиківської сільської ради неналежним чином встановлено особу заповідача, внаслідок чого невірно вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », тоді як ОСОБА_5 був присвоєний ідентифікаційний номер « НОМЕР_3 » . У журналі реєстрації заповітів виконкомом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області взагалі зазначено інший реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) « НОМЕР_4 ». Спадкодавцю роз`яснено зміст ст.1241 ЦК України про право на обов`язкову частку у спадщину, ст.1245 ЦК про спадкування частини спадщини, що не охоплена заповітом (тоді як заповіт складений стосовно всього належного спадкодавцю майна), ст.1307 ЦК про забезпечення виконання спадкового договору (який взагалі не укладався). Спадкодавцю взагалі не роз`яснено зміст ст.ст.1233,1234 ЦК України стосовно поняття та правової природи заповіту, ст.1235 ЦК України про право заповідача на призначення спадкоємців, ст.1236 ЦК України про право заповідача визначити обсяг спадщини. За таких обставин, ОСОБА_5 , будучи людиною похилого віку (80 років), не розуміла правової природи складеного заповіту та наслідків, що потягне його складення у вигляді позбавлення спадщини рідної доньки. Якщо порівняти підписи ОСОБА_5 на заповіті та її почерк і підпис на написаній у звичайній обстановці заяві про перерахунок їй пенсії за віком, то розбіжність очевидна. Після дослідження цих документів судовим експертом буде зрозуміло, чи виконано ці підписи саме заповідачем та чи не перебувала заповідач під впливом збиваючих факторів, у тому числі під дією алкоголю. Не дивлячись на наявність ухвали суду та письмового нагадування суду про необхідність надання письмових документів Котиківський старостинський округ не надав документу, яким підтверджуються повноваження саме секретаря Котиківської сільської ради на посвідчення заповітів, що ставить під сумнів дотримання вимог ст.1251 ЦК України. Перекладом квитанцій доводиться, що позивач систематично перераховувала гроші своїй мамі, ОСОБА_5 мала грошові заощадження, за які ОСОБА_9 оплачувала похоронні витрати. Відповідач стверджує, що ОСОБА_5 склала заповіт на його користь за допомогу, яку він разом з батьками їй надавав. ОСОБА_5 обслуговувала себе самостійно. А за ту незначну допомогу, яку ОСОБА_9 надавала її матері, позивач їй оплачувала, що доводиться квитанцією про перерахування коштів на її ім`я від 24.09.2019. Крім того, сім`я ОСОБА_15 встановила свою теплицю на земельній ділянці сім`ї ОСОБА_14 , якою користувалися безоплатно. Із наданої відповідачем копії будинкової книги, яку відповідач разом з іншими документами померлої ОСОБА_5 самовільно привласнив, вбачається, що ОСОБА_4 07.10.2019 року (за 5 днів до смерті ОСОБА_5 ) був зареєстрований у кв. АДРЕСА_3 . Обумовлена квартира належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток і позивачу у справі. А тому реєстрація місця проживання сторонньої людини на її житловій площі без її згоди суперечить вимогам Закону. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» передбачено, що для реєстрації місця проживання особи до органу реєстрації подаються документи, що підтверджують право особи на проживання в даному приміщенні. Це можуть бути документи на право власності, рішення суду про надання права на користування житловим приміщенням, договір оренди або інші документи. У разі якщо таких документів немає, реєстрація може здійснюватися тільки за згодою власника житла, якщо власників кілька - за згодою всіх власників. Весь цей ланцюжок незаконних дій свідчить про те, що відповідач скористався відсутністю позивача та «обтяпав» справу із заповітом. ОСОБА_5 зловживала спиртним, при оформленні заповіту їй не роз`яснили ні право заповідача на призначення кола спадкоємців, ні право заповідача визначити обсяг спадщини, ні правові наслідки фрази про те, що все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, вона заповідає відповідачу. За таких обставин оспорюваний заповіт не є виявленням дійсної та усвідомленої волі заповідача, так як складений під впливом обману та алкоголю. Враховуючи наведене, керуючись ст.43,45 ЦПК України, представник позивача просила врахувати ці доповнення до обґрунтування позовної заяви, долучити до матеріалів справи наступні документи: копію паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_5 (оригінал знаходився у ОСОБА_5 ); копії перекладу квитанцій про перерахування коштів (оригінали знаходяться у позивача); копія заяви ОСОБА_5 про перерахунок пенсії за віком (оригінал знаходиться у Городенківському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області); копія поштової квитанції про направлення копії заяви з додатками відповідачу (оригінал у представника позивача); вирішити питання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

09.03.2021 відповідач ОСОБА_4 подав до суду доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому зазначив, що до матеріалів доповнення до позовної заяви представником позивача долучено квитанцію про перерахування коштів на ім`я його матері від 24.09.2019 в сумі 100 ЄВРО. Так дійсно такий факт мав місце. За домовленістю між покійною ОСОБА_5 та позивачем по справі, позивач повинна була перерахувати вказані кошти на ім`я його матері, щоб вона здійснила оплату заборгованості за спожитий газ по квартирі по АДРЕСА_1 . Матір`ю відповідача було отримано від позивача вказані кошти для погашення заборгованості за спожитий газ покійною матір`ю позивача ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , про що покійна ОСОБА_5 попередньо попросила свою дочку, позивача по справі. Отримавши вказані кошти, матір відповідача сплатила за ОСОБА_5 кошти в сумі 500 гривень та 2000 гривень за спожитий газ. На день отримання 100 ЄВРО від позивача, офіційний курс гривні щодо ЄВРО був встановлений на рівні 26,72 гривні. На підтвердження своїх слів додав до доповнення квитанції про сплату боргу за спожитий газ. В доповненні представник позивача зазначає, що відповідач самовільно привласнив будинкову книгу, інші документи по квартирі АДРЕСА_1 . Це все є неправда, так як сама позивач під час однієї із телефонних розмов після смерті матері ОСОБА_5 сказала, щоб він та його матір забрали для збереження документи щодо квартири по АДРЕСА_1 , в тому числі будинкову книгу, інші документи, а також розрахункові книжки за спожитий газ, електроенергію, водопостачання. 17.10.2019, тобто вже після смерті ОСОБА_5 , матір`ю відповідача було проплачено ще суму 2000 гривень заборгованості за спожитий газ покійною ОСОБА_5 . Що ж стосується «встановлення теплиці» на земельній ділянці сім`ї ОСОБА_14 , якою нібито відповідач та його батьки користуються безоплатно, то дана інформація не відповідає дійсності, належними та допустимими доказами позивачем та її представником не підтверджується. Також доповнив, що у квартирі по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 ніхто не проживав і не проживає. Цієї зими через сильні морози у квартирі покійної потріскали водопровідні труби, що в подальшому спричинило їх прорив та затоплення будинку в цілому. Відповідач та його батьки власними коштами усували дані неполадки у квартирі покійної ОСОБА_5 , в тому числі у квартирі покійної.Обставини викладені в доповненні до позовній заяві не відповідають дійсності в повному об`ємі.Разом з тим, відповідач просив суд врахувати наступне, що Статтею 1257 ЦК України визначено вичерпні підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Такі обставини при складанні заповіту ОСОБА_5 відсутні, позовною заявою не доводяться. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.Дії заповідача ОСОБА_5 на момент складання заповіту були вільними, відповідали її волі та волевиявленню, вона мала повну цивільну дієздатність для складання заповіту, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебувала, не була визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною, в момент складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, будь-які порушення щодо вимог складання, форми та посвідчення заповіту відсутні, заповіт ОСОБА_5 особисто до його підписання був уголос прочитаний, власноручно підписаний в присутності секретаря Котиківської сільської ради Городенківського району, Івано-Франківської області Притуляк Марти Юріївни, та належним чином посвідчений. При посвідченні заповіту посадова особа сільської ради діяла на підставі ст.37 Закону України «Про нотаріат», пп.5 п. «б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у відповідності до покладених обов`язків. Наведені у відзиві та в доповненні до відзиву обставини спростовують повністю аргументи позивача та її представника. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив взяти до уваги ці доповнення до відзиву, наведені ним пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем вимог в позовній заяві та в доповненні до позовної заяви, та в задоволені позову відмовити в повному об`ємі. Просив долучити до матеріалів справи - копію квитанцій із розрахункової книги про спожитий газ, копію квитанції про сплату за спожитий газ, дані курсу валют у вигляді скриншотів за 24 вересня 2019 року та 17 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року за клопотанням представника позивача - адвоката Ігнатюк Л.В. в даній справі призначено почеркознавчу експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (79024, м.Львів, вул. Липинського, 54).На час проведення експертизи зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта.

07.06.2021 до суду надійшло клопотання судового експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Савчук О.Ю. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалоювід 14 червня 2021 року поновлено провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. 02.08.2021 представник позивача - адвокат Ігнатюк Леся Василівна подала до суду заяву, в якій просила повернути експертизу без виконання, у зв`язку із відсутністю коштів у позивача для оплати експертизи та повернути оригінали документів, які були витребувані судом в якості взірців для експертного дослідження.

22 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті; в судове засідання викликано осіб, які беруть участь у справі та свідків.

03.12.2021 на електронну пошту суду надійшли пояснення позивача ОСОБА_3 , в яких зазначено, що в 2006 році вона поїхала з дочкою в Іспанію та на протязі всього цього часу вони за мамою ОСОБА_5 завжди були на зв`язку. Майже щомісяця відправляла посилки, якими мама ділилася з ОСОБА_15 , та гроші (мама мала збереження). 6,7,8 вересня 2019 року позивач не могла додзвонитися до мами. 8 вересня позивач зв`язалася з ОСОБА_15 , вона сказала, що мама в дома, їй погано та викликали швидку. В цей день (08.09.2019) позивач говорила з мамою, яка жалілася на болі в ногах, але говорила з дочкою добре, як завжди. На слідуючий день (09.09.2019) позивач позвонила до мами на її мобільний телефон, але відповіла ОСОБА_15 , яка сказала, що мама спить. Надалі при спробі поговорити з мамою, її мобільний телефон постійно брала ОСОБА_15 . В одній розмові, мама розповіла позивачу, що до неї приходила ОСОБА_15 з якоюсь жінкою, і мама щось підписала, але не знає що. Позивач просить суд не допустити свавілля відповідача. У позивача немає більше ніяких родичів, після приїзду в Україну, єдиним місцем її проживання є батьківська хата, яку в неї нагло відбирають посторонні люди.

В судовому засіданні за клопотаннями сторін були допитані свідки: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_4 .

14.02.2022 відповідач ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив судові засідання проводити без його участі, але за участі його представника адвоката Терлецького Р.І.

28.04.2022 преставник позивача ОСОБА_3 - адвокат Ігнатюк Леся Василівна подала до заяву, в якій просила читати в мотивувальній частині позовної заяви за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 : «ухвалити судове рішення, яким визнати заповіт, складений 09.09.2019 ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та посвідчений Котиківською сільською радою Городенківського району, недійсним».

31.05.2022 представник позивача - адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд завершувати без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд позов ОСОБА_3 задоволити та ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений 09 вересня 2019 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та посвідчений Котиківською сільською радою Городенківського району.Просила долучити до матеріалів справи письмовий виступ у судових дебатах, в яких зазначила, що дослідженими в ході судового розгляду справи доказами доведено, що волевиявлення спадкодавця ОСОБА_5 на вчинення заповіту на користь ОСОБА_4 не було вільним, вона не усвідомлювала наслідків складеного заповіту, а процедура його посвідчення проведена з грубим порушенням вимог Закону, за попередньою домовленістю між секретарем сільської ради та спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 і його сім`єю. Волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним та не відповідало її внутрішній волі.

Представник відповідача - адвокат Терлецький Р.І. подав до суду заяву, в якій просив завершувати розгляд справи за відсутності відповідача та його представника і в задоволенні позовних вимог відмовити. Просив долучити до матеріалів справи виступ-дебати представника відповідача, в яких вказав, що обставини викладені в позовній заяві та доповненні до позовної заяви не відповідають дійсності в повному об`ємі, заявлені позовні вимоги позивачем сторона відповідача не визнає повністю.

Учасники справи в судове засідання 28.07.2022 не з`явилися.

Представник позивача - адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд завершувати без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та у письмовому виступі в судових дебатах. Просить позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Терлецький Р.І. подав до суду заяву, в якій просив судове засідання проводити за відсутності відповідача та його представника. Заявлені позовні вимоги сторона відповідача не визнає повністю. Просив взяти до уваги направлені суду письмові дебати по даній справі, та в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників провадження, свідків, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною третьою статті 2 ЦПК України визначено, що до основних засад (принципів) цивільного судочинства належать, в тому числі: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, дана норма закону визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 7, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Батьки позивачки, ОСОБА_6 , 1935 р.н., та ОСОБА_23 одружилися 05 квітня 1969 року, актовий запис № 26, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 .

Відповідно до копії договору обміну житлових квартир від 24.11.1995 , посвідчений державним нотаріусом Паньків Д.М. Городенківської ДНК, ОСОБА_24 , що проживає в АДРЕСА_1 та ОСОБА_25 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що проживають в АДРЕСА_5 , заключили настоящий договір про вищезазначене. 1. ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 провели обмін приналежних їх на праві особистої власності житлових квартир. 2. Приналежна гр. ОСОБА_24 житлова квартира знаходиться в АДРЕСА_1 складається з однієї кімнати житловою площею 21.1 кв/м загальною площею 48.1 кв/м, по договору у власність переходить ОСОБА_25 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 . 3. Приналежна гр. ОСОБА_25 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 житлова квартира, що знаходиться в АДРЕСА_5 , яка складається з двох кімнат загальною площею 45,4 кв/м переходить по договору у власність ОСОБА_24 . На зворотній стороні даного договору міститься відмітка про те, що відповідно до Інвентаризаційної справи Коломийського МБТІ 12.12.1995 в реєстрову книгу під № 2315 внесено запис про те, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві приватної власності ОСОБА_25 , ОСОБА_26 по 1/3.

Із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 виданого 24.03.2000 Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 11 вересня 2002 року зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Копією будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_1 підтверджується, що позивачка ОСОБА_3 з 11 вересня 2002 року зареєстрована в даному будинку.

Тато позивачки, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 69 років в с. Котиківка Городенеківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 .

Із копії спадкової справи № 505/2009, яка надана суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що 27 травня 2009 року до Городенківської РДНК із заявою по прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_5 . До даної спадкової справи ОСОБА_5 було надано нотаріусу довідку № 221 видану 23.04.2009 виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про те, що ОСОБА_5 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . Також було надано копію договору обміну житлових квартир та Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно ОКП "Коломийське МБТІ № 22819783 від 25.05.2009, згідно якого квартира АДРЕСА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/3 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі договору міни/7/2460/24.11.1995 Городенківська ДНК/. В примітках даного витягу зазначено, що витяг видано для оформлення спадщини на 1/3 частину квартири балансовою вартістю 2026 грн. Співвласник - ОСОБА_3 . 27 травня 2009 року державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М. посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 1210 про те, що спадкоємцем майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є його дружина ОСОБА_5 , яка мешкає в АДРЕСА_1 , спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається із 1/3 частини однокімнатної житлової квартири АДРЕСА_3 , житловою площею 21.1 кв/м, загальною площею 48.1 кв/м. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 20022467 від 02.06.2009 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця ОСОБА_6 , номер у Спадковому реєстрі 47076257, номер у нотаріуса 505.

Мама позивачки, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років в с. Котиківка Городенківського району Івано-Франківської області, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

09.09.2019 р. ОСОБА_5 заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона буде мати право, ОСОБА_4 (надалі - відповідач). Заповіт посвідчений секретарем Котиківської сільської ради М.Ю. Притуляк та зареєстрований в реєстрі за №16.

Згідно записів у Журналі реєстрації заповітів в виконкомі Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за 2016 рік, мається запис про вчинену нотаріальну дію, а саме посвідчено заповіт ОСОБА_5 за номером № 16 від 09.09.2019 року.

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Із копії спадкової справи № 382/2019, яка надана суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що 13.11.2019 року до Городенківської РДНК із заявою по прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_4 .

Також, 12.09.2020 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 звернулася до нотаріальної контори позивачка ОСОБА_3 .

Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.11.2019 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_5 , номер у Спадковому реєстрі 65048469.

Державний нотаріус Городенківської районної державної нотаріальної контори С.В. Капріян листом №1323/02-14 від 06.11.2020 на заяву по питанню оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомила, ОСОБА_27 про те, що ОСОБА_5 складено заповіт на все своє майно на іншу особу. Роз`яснено, що згідно ст.1241 ЦК України спадкоємцем на обов`язкову частку є повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, за умови доведення родинного зв`язку з померлою. Тому, із-за наявності заповіту на іншу особу, та відсутності документів про непрацездатність заявника - ОСОБА_27 , немає підстав вважати ОСОБА_3 спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із вказаним фактом ОСОБА_3 звернулась в суд із зазначеним позовом.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

У правовому висновку постанови від 03.04.2019 року у справі № 362/3878 /16-ц ВС зазначив: за змістом ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: - пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особрю; - наявність підстав для оспорення правочину; - встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

При вирішенні спору про недійсність заповіту принципове значення має наявність в особи права на звернення до суду з відповідним позовом, тобто чи належить позивач до кола осіб, наділених правом на оскарження спірного заповіту. У випадку коли наявність чи відсутність заповіту не впливає на одержання такою особою права спадкування, суд відмовляє в позові. Це зумовлено тим, що закликання до спадкування спадкоємців за заповітом не порушує права та інтереси такої особи .

Позивач є дочкою померлої ОСОБА_5 та на час смерті ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_3 була зареєстрована разом з нею у кв. АДРЕСА_3 .

Установлені у справі фактичні обставини дозволяють суду зробити висновок, що позивач відносяться до категорії осіб, які мають право пред`являти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України.

Звертаючись до суду з цим позовом та обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_3 посилалася на те, що оспорюваний заповіт є недійсним, оскільки волевиявлення спадкодавця ОСОБА_5 на вчинення заповіту на користь ОСОБА_4 не було вільним, вона не усвідомлювала наслідків складеного заповіту, а процедура його посвідчення проведена з грубим порушенням вимог Закону, за попередньою домовленістю між секретарем сільської ради та спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 і його сім`єю.

Відповідно до ст.202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.3 ст.202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (заповіт подружжя). Будь-які обов`язки спадкоємців перед спадкодавцем виникають лише після смерті заповідача, тобто розпорядження набувають юридичної сили не з часу посвідчення заповіту, а з моменту відкриття спадщини.

Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Аналогічні положення закріплені в підпункті 1.7 пункту 1 глави 3 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 (в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту), згідно з яким нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути в голос прочитаний і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом.

Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту, передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.

У статті 42 вказаного закону зазначено, що нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Згідно статті 54 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту, нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

В силу ч.ч.2,4 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Судом встановлено, що спірний заповіт записаний секретарем сільської ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів - з використанням комп`ютерного набору та роздруківки.

У заповіті вказано: «Я, ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка села Шаноша Архангельської області Російської Федерації, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , паспорт серії НОМЕР_10 вид. Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 08 грудня 1995 року, що проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , попередньо ознайомлена з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлюючи природу цього правочину та значення своїх дій, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи вільно, за відсутності будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, не страждаючи на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього правочину, не обмежена у встановленому порядку в дієздатності щодо укладення правочину, на випадок своєї смерті роблю таке розпорядження: все моє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде мені належати і на що я за законом матиму право заповідаю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 . Зміст ст.ст.1241, 1245, 1307 Цивільного кодексу України мені секретарем сільської ради роз`яснено. На підставі ч.4 ст.207, ст.ст.1247, 1248 Цивільного кодексу України цей заповіт на моє прохання та з моїх слів записаний за допомогою технічного засобу (комп`ютера) секретарем Котиківської сільської ради; прочитаний мною, заповідачем, вголос до його підписання, та підписаний мною особисто як такий, що повністю відповідає моєму волевиявленню.

Цей заповіт складено у двох примірниках, один із яких призначений для зберігання у справах Котиківської сільської ради, за адресою: село Котиківка, вул. Тараса Шевченка №152 Городенківського району Івано-Франківської області, а другий видається заповідачу на руки. Далі міститься нерозбірливий текс рукописного запису. А у графі «підпис» міститься рукописний запис « ОСОБА_5 та підпис».

У наступних рядках зазначені місце та дата посвідчення заповіту, а також запис «заповіт посвідчено мною, приватним нотаріусом Притуляк Мартою Юріївною, секретарем Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Заповіт записаний мною, секретарем Котиківської сільської ради зі слів ОСОБА_5 . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний нею у моїй присутності о 15 годині 00 хвилин на дому за адресою: АДРЕСА_1 Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Зареєстровано в реєстрі за №16. Одержано державного мита 0,85 грн.

Із карти виїзду швидкої медичної допомоги КЗ «Обласного клінічного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради», яка заповнена лікарем ОСОБА_18 встановлено, що 08.09.2019 року напередодні вчинення ОСОБА_5 оспорюваного заповіту, було здійснено виїзд за викликом до ОСОБА_5 , 1939 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Медики прибули об 11 год.05 хв. та пробули у хворої 1 год.20хв. У карті вказано: самопочуття хворої було поганим в період 12-24 год., що передували виклику; хвора вживала алкоголь; попередній діагноз «Цироз печінки алкогольної етіології».

Даний факт також підтверджується показами свідка ОСОБА_18 , який вказав, що працює лікарем швидкої допомоги. 08.09.2019 року він прибув на виклик до господарства ОСОБА_5 . На час приїзду швидкої, хвора перебувала на вулиці та була неадекватною, не орієнтувалась в просторі, не розуміла, що до неї приїхав лікар та що він робить. З рота відчувався різкий запах алкоголю. Там же була якась жінка, разом з якою лікар «під руки» завів ОСОБА_5 в будинок. Зовнішнім оглядом лікар виявив у хворої симптоми цирозу печінки, яка при пальпуванні мала значно збільшені розміри. Їй було рекомендовано звернутися до сімейного лікаря. Ствердив, що карту виїзду заповнював особисто.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що працює фельдшером швидкої допомоги. 08.09.2019 року разом із лікарем ОСОБА_18 прибула за викликом до ОСОБА_5 . Ствердила, що карту виїзду заповнював лікар ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що працює фельдшером швидкої допомоги. Другий раз, 07.10.2019 здійснював виїзд за викликом до ОСОБА_5 у с. Котиківка. Жінка лежала в хаті, на ліжку, біля неї була сусідкаа. ОСОБА_5 надали медичну допомогу і рекомендували звернутись до сімейного лікаря. Здійснив запису у картці виїзду, діагноз: цироз печінки. Ствердив, що алкоголю від ОСОБА_5 не було чути. Скаржилась ОСОБА_5 на погане самопочуття.

В судовому засіданні також були допитані свідки : ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , які зазначили, що буди подругами ОСОБА_5 , яка за життя часто зловживала алкоголем.

Свідок ОСОБА_21 , яка на той час обіймала посаду секретаря Котиківської сільської ради, у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_5 самостійно зателефонувала до сільської ради і повідомила, що хоче скласти і посвідчити заповіт. Зазначила, що того дня вона прийшла до ОСОБА_5 , остання свідомо говорила. Встановивши згідно паспорту особу ОСОБА_5 , дізналася з її слів, що та не може ходити і тому просить скласти заповіт на місці. Заповідачка ствердила, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_4 . Зі згоди ОСОБА_5 повернулась на роботу у сільську раду, де на комп`ютері набрала текст заповіту і того ж дня повернулась до ОСОБА_5 . Ствердила, що сидячи на ліжку, ОСОБА_5 прочитала самостійно заповіт і підписала його. Квитанцію про оплату посвідчення заповіту, ОСОБА_5 передала їй того ж дня, коли вона повернулась після набрання тексту заповіту. Пояснила, що кожен заповіт реєструється в журналі реєстрації нотаріальних дій. Після чого, в журналі більше нічого не записується. Ствердила, що виклик її до ОСОБА_5 , набір тексту, прочитання і підпис заповіту все відбувалося одного і того ж дня. Зазначила, що паспорт ОСОБА_5 їй надала до того, як вона ішла до сільської ради, щоб набрати текст заповіту, а квитанцію - коли вона повернулась і ОСОБА_5 підписала. На запитання «чи перебувала заповідач у стані сп`яніння» свідок відповіла, що не знає цього.

Із показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_22 встановлено, що 09.09.2019 вони прийшли до ОСОБА_5 , яка повідомила їм, що хоче скласти заповіт на їхнього сина ОСОБА_4 , який є відповідачем у даній справі, та попросила, щоб вони привезли до неї нотаріуса. ОСОБА_22 разом із сином поїхали до Котиківської сільської ради, де повідомили секретарю сільської ради Марті Юрківні, що ОСОБА_5 хоче скласти заповіт на ОСОБА_4 . Того ж дня, ОСОБА_4 своєю машиною привіз до ОСОБА_5 додому секретаря сільської ради для складання заповіту.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 09.09.2019 року самостійно привіз до ОСОБА_5 (за місцем її проживання) секретаря Котиківської сілької ради Притуляк М.Ю., яка того ж дня склала та посвідчила заповіт на ОСОБА_4 .

Із тексту заповіту вбачається, що він посвідчений секретарем Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 09.09.2019 року о 15 годині 00 хвилин. У заповіті також зазначено, що нотаріальна дія була вчинена за місцем проживання заповідача ОСОБА_5 .

Однак, як встановлено із квитанції Городенківського відділення АТ КБ «ПриватБанк» No0.0..1 ОСОБА_5 через касу банку було сплачено державне мито в сумі 0,85 грн. за оформлення документів 09.09.2019 року о 15 год. 46 хв. 26 сек.

З цього слідує, що державне мито за вчинення нотаріальної дії було сплачено в порушення статті 42 Закону України «Про нотаріат» зокрема, після посвідчення заповіту. Хоча свідок ОСОБА_21 даючи пояснення в судовому засіданні зазначила, що паспорт ОСОБА_5 їй надала до того, як вона ішла до сільської ради, щоб набрати текст заповіту, а квитанцію - коли вона повернулась і ОСОБА_5 підписала заповіт.

Крім того, із квитанції No0.0..1 встановлено, що державне мито було сплачено саме, ОСОБА_5 через касу банку.

Однак, свідок ОСОБА_21 у своїх показах вказувала на те, що нотаріальна дія була вчинена за місцем проживання ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_5 вказувала на те, що не може ходити і коли вона приходила до ОСОБА_5 та сиділа на ліжку. На запитання, чому оплата мита була проведена після посвідчення заповіту свідок відповіді не надала. Також не пояснила чому дописала відомості у Журнал реєстрації нотаріальних дій вже після вчинення самої нотаріальної дії.

За таких обставин, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_21 щодо того, що ОСОБА_5 самостійно зателефонувала до сільської ради і виявила бажання та повідомила, що хоче скласти і посвідчити заповіт на ОСОБА_4 , дані покази мають суттєві розбіжності із встановленими обставинами по справі.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, але й у доведенні їх переконливості.

Враховуючи встановлені по справі обставини, надавши оцінку наявним у справі доказам окремо так і у їх сукупності, та зв`язку з тим, що в судовому засіданні встановлено, що напередодні складення заповіту ОСОБА_5 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, зі слів лікаря не орієнтувалась в просторі, а також те, що саме, відповідач ОСОБА_4 та його матір ОСОБА_22 повідомила секретаря Котиківської сільської ради Притуляк М.Ю., що ОСОБА_5 бажає скласти заповіт на відповідача ОСОБА_4 , та ними було вжито заходів, щоб даний заповіт 09.09.2019 був посвідчений ОСОБА_21 на дому, за місцем проживання заповідача ОСОБА_5 (безпосередньо відповідач ОСОБА_4 привіз секретаря Котиківської сільської ради до ОСОБА_5 для посвідчення заповіту), тому суд не може прийти до переконання про те, що волевиявлення ОСОБА_5 було таким, як відображено в зазначеному заповіті, а тому його слід визнати недійсним.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Наведені відповідачем та його представником доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

На підставі ст.ст. 15, 16, 202, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1235, 1247, 1248, 1251, 1252, 1261, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 80, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник-адвокат Ігнатюк Леся Василівна, до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним - задоволити.

Визнати недійсним заповіт, складений 09 вересня 2019 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та посвідчений Котиківською сільською радою Городенківського району.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, представників, їх місцезнаходження та проживання:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_12 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; зареєстрованемісце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 10.08.2022.

Суддя: Федів Л. М.