ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/936/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №700/551/21 Категорія: 302030000 Бесараб Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода»;

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державний реєстратор державний нотаріус Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Лариса Василівна;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Калиновий край»;

особа, яка подала апеляційну скаргу Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 травня 2022 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Лариси Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Калиновий край», про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), скасування рішення державного реєстратора та припинення іншого речового права,

в с т а н о в и в:

у серпні 2021 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» звернулося до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 01 липня 2011 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» укладено договір оренди землі, згідно з яким ОСОБА_1 передав, а СТОВ «А.Ф. Злагода» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2373 га, кадастровий номер :02:001:0194, яка знаходиться в адміністративних межах Дашуківської сільської ради Лисянського району Черкаської області. Договір оренди землі укладено строком на 10 років, який набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вказаний договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему Лисянського району Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 02151.

Крім цього, право оренди СТОВ «А.Ф. Злагода» зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право: 20234819 від 18 квітня 2017 року).

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 262505375 від 22 червня 2021 року. позивачу стало відомо, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) №450 від 16 березня 2021 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2373 га, кадастровий номер :02:001:0194, який нотаріально посвідчено державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори, Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Шалденко Ларисою Василівною. Даний договір укладено на строк 49 років, з 16 березня 2021 року до 16 березня 2070 року.

На підставі рішення державного реєстратора державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, Звенигородського районного нотаріального округу Шалденко Л.В., індексний номер 57110416 від 16 березня 2021 року за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права користування вищевказаної земельної ділянки для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Позивач вказував, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та зареєстрували відповідне право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 в період дії договору оренди землі від 01 липня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «А.Ф. Злагода».

Позивач вважає, що відповідачами порушені вимоги Земельного Кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положення договору оренди землі від 01 липня 2011 року, а також права СТОВ «А.Ф. Злагода» на вільне користування орендованим майном.

Укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір емфітевзису, на думку позивача, вчинено із порушенням вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 ЦК України та ч.3 статті 209 ЦК України, оскільки вище вказана земельна ділянка на момент його укладання та нотаріального посвідчення знаходилася в оренді СТОВ «А.Ф. Злагода» на підставі відповідного договору.

Позивач просив визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № 450 від 16 березня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2373 га, кадастровий номер :02:001:0194; скасувати рішення державного реєстратора державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, Звенигородського районного нотаріального округу Шалденко Л.В. індексний номер 57110416 від 16 березня 2021 року про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) на земельну ділянку площею 2,2373 га, кадастровий номер :02:001:0194 за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; визнати припиненим право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) зареєстроване за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,2373 га, кадастровий номер :02:001:0194, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 41006913 від 16 березня 2021 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2021 року було залучено до участі у справі приватне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Калиновий Край», в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що в оскаржуваному договорі сторони домовились, що емфітевтичне право за цим договором набирає чинності з 30 грудня 2020 року, або з моменту закінчення дії договору оренди та суборенди на дану земельну ділянку.

Суд вказав, що позивач не надав доказів того, що спірна земельна ділянка вибула з його користування внаслідок укладення договору емфітевзису, або про те, що відповідачі чинять йому перешкоду у користуванні спірною земельною ділянкою.

У зв`язку із тим, що судом не було встановлено порушень вимог чинного законодавства при укладенні договору встановлення емфітевзису, не встановлено прав позивача, які порушені цим договором, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, СТОВ «А.Ф. Злагода» подало апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 травня 2022 року і винести нове про задоволення позовних вимог.

У апеляційній скарзі вказує, що дії відповідача ОСОБА_1 є недобросовісними, оскільки ще за 1 рік 9 місяців до закінчення строку дії договору оренди землі від 01 липня 2011 року, відповідач уклав із ОСОБА_2 договір емфітевзису на спірну земельну ділянку, чим порушено переважне право СТОВ «А.Ф. Злагода» на поновлення договору оренди землі, визначене у п. 8 чинного договору оренди та статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки спочатку необхідно, щоб закінчився існуючий договір або розірвати його, а потім укладати інший на ту саму земельну ділянку.

Зазначає, що на недобросовісність відповідачів вказує також те, що лише після звернення позивача до суду вони уклали 28 січня 2022 року договір № 143 про внесення змін до договору емфітевзису від 16 березня 2021 року щодо зміни строку його дії.

Стверджує, що без скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договору емфітевзису, СТОВ «А.Ф. Злагода» фактично позбавлено свого права користування земельною ділянкою, тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування рішення про державну реєстрацію речового права та припинення іншого речового права на підставі договору емфітевзису.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу та, вважаючи рішення суду першої інстанції обґрунтованим, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву не скористались.

Заслухавши представника позивача, який з`явився в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи інші учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 2,24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дашуківської сільської ради Лисянського району Черкаської області, кадастровий номер: :02:001:0194, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №615627 від 14 серпня 2007 року.

01 липня 2011 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» було укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передав, а СТОВ «А.Ф. Злагода» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2373 га, кадастровий номер: :02:001:0194, яка знаходиться в адміністративних межах Дашуківської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Відповідно до п. 8 даного договору оренди землі договір укладено строком на 10 років.

Згідно п. 44 даного договору договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему Лисянського району Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 02151.

Судом першої інстанції на підставі відповідних норм закону вірно встановлено, що договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та СТОВ «А.Ф. Злагода» 01 липня 2011 року та зареєстрований у відділі Держкомзему Лисянського району Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 02151, є чинним і діє до 29 грудня 2022 року включно.

Право оренди СТОВ «А.Ф. Злагода» зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право: 20234819 від 18 квітня 2017 року), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу 86293496 від 03 травня 2017 року).

16 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Предметом договору є земельна ділянка площею 2,2373 гектара, яка розташована на території Дашуківської сільської ради Лисянського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0194, та належить власнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№ 615627 виданого 14 серпня 2007 року Лисянською районною державною адміністрацією Черкаської області.

Пунктом 3 договору визначено, що на земельну ділянку зареєстровано право суборенди з ПП СП «Калиновий край», договір суборенди діє до 28 грудня 2022 року.

Згідно пункту 4 договору, термін дії договору 49 років, договір вступає в силу з моменту закінчення договору суборенди, з 29 грудня 2022 року. Строк цього договору визначає часовий проміжок, протягом якого щодо земельної ділянки буде встановлено право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Договір засвідчений державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №450.

Згідно із договором про внесення змін до договору емфітевзису посвідченого 16 березня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 450 від 28 січня 2022 року, у п.4 було внесено зміни та він викладений в такій редакції: термін дії договору 10 років; Договір вступає в силу тільки з моменту закінчення дії договору оренди та суборенди на дану земельну ділянку, або з 30 грудня 2022 року (в силу того що настане пізніше); Строк цього договору визначає часовий проміжок, протягом якого щодо земельної ділянки буде встановлено право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Отже сторони домовились, що емфітевтичне право за цим договором набирає чинності з 30 грудня 2022 року, або ж з моменту закінчення дії договору оренди та суборенди на дану земельну ділянку.

Звертаючись із позовом, СТОВ «А.Ф. Злагода» вказувало, що договором емфітевзису, укладеним між відповідачами, порушено вимоги Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» положення договору оренди землі від 01 липня 2011 року, а також права СТОВ «А.Ф. Злагода» на вільне користування орендованим майном.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність порушень відповідних норм законодавства, а також порушених прав позивача.

Так, згідно з частиною першою статті 102-1 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною п`ятою зазначеної статті передбачено, що укладення договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 395 ЦК України речовим правом на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором (стаття 408 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Під час вирішення спорів щодо права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) або для забудови (суперфіцій) суди мають виходити з того, що згідно зі статтею 102-1 ЗК України право на таке користування виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися нею для сільськогосподарських потреб або для забудови відповідно до ЦК України.

З урахуванням вимог ЗК України укладення таких договорів, їх умови, строки та права і обов`язки сторін за ними, а також підстави припинення регулюються главою 33 ЦК України.

Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може бути припинено за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що самостійним різновидом виду речового права на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Підстави виникнення, порядок оформлення, припинення та інші питання щодо емфітевзису врегульовано частиною п`ятою статті 102-1 ЗК України та Главою 33 Розділу II «Речові права на чуже майно» Книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України, а орендні відносини щодо земельної ділянки регулюються іншими положеннями діючого законодавства.

Отже, посилання позивача на невідповідність оспорюваного договору положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. 3 ст. 209 ЦК України, у зв`язку із тим, що земельна ділянка на момент укладення та нотаріального посвідчення знаходилась в оренді позивача, є безпідставними, оскільки у договорі емфітевзису, укладеному між відповідачами визначено відкладальний строк його дії (з 30 грудня 2022 року, або ж з моменту закінчення дії договору оренди та суборенди на дану земельну ділянку), що відповідає вказаним вище нормам закону та не суперечить умовам договору оренди.

Можливість одного й того самого майна (речі) - земельної ділянки, за певних обставин виступати як предмет договору емфітевзису або як об`єкт оренди, зазначений у статті 15 Закону «Про оренду землі», не є підставою для ототожнення правовідносин, що виникають на підставі договору емфітевзису, правовідносинам, пов`язаним з орендою, які регулюються іншими нормами законодавства.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 222/1733/17.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правильно визначено, що укладенням між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору емфітевзису від 16 березня 2021 року не порушено право позивача СТОВ «А.Ф. Злагода» на користування належною ОСОБА_1 земельною ділянкою на умовах укладеного між останніми договору оренди від 01 липня 2011 року.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» слід залишити без задоволення, а рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 травня 2022 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «А.Ф. Злагода» залишити без задоволення.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді

Повний текст постанови складений 10 серпня 2022 року