Єдиний унікальний номер справи 372/4221/20
Провадження №22-ц/824/2443/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Суханова Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ТОВ «МЖЦ» є виконавцем послуг із управління групою будинків і споруд, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території Обухівської міської ради. Між позивачем та відповідачем договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався. В свою чергу відповідач користується в повній мірі житлово-комунальними послугами, які надає позивач, жодних претензій щодо якості та кількості послуг не надавав. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а відсутність договору про надання такої послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Відповідач отримує послуги з управління багатоквартирними будинком в повному обсязі, при цьому з листопада 2011 року не виконує зобов`язання по їх оплаті, що призводить до порушення права Позивача на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги. Відповідачу неодноразово направлялись претензії-попередження з пропозицією оплати боргу в повному обсязі або укладення договору про реструктуризацію боргу та попередження про звернення позивача до суду для захисту своїх порушених прав. 05.09.2019 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію боргу, в якому відповідачем було визнано борг за весь період. Згідно умов даного договору відповідачем у вересні, жовтні, листопаді 2019 року здійснені оплати по 1000 грн. в рахунок погашення заборгованості. Надалі умови договору не виконувались, оплати за надані послуги не проводились. У зв`язку із цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 11451,22грн., 3% річних від вказаної суми 3208,00 грн., інфляційні нарахування від вказаної суми 20534,83 грн., а всього 35194,05 коп.Р

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Міський житловий центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 11 451, 70 грн., 3% річних в розмірі 1 031, 60 грн., інфляційні нарахування в розмірі 2 187, 27 грн., а всього 14 670, 57 грн. Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

05 липня 2021 року до Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджуючись із доводами викладеними у апеляційній скарзі, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 06.11.20212 року № 1166 «Про визначення виконавця послуг з управління групою будинків і споруд та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території Обухівської міської ради» виконавцем таких послуг є ТОВ «Міський житловий центр».

Пунктом 2 рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 05.02.2013 року № 134 «Про погодження тарифів на послуги з управління групою будинків і споруд, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території Обухівської міської ради» погоджено перелік основних послуг та робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових території.

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВХ № 872202 ОСОБА_1 належить 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб Відділу реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Обухівської міської ради від 21.08.2020 № 4330 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно оборотної відомості по особовому рахунку НОМЕР_2 за ОСОБА_1 наявна заборгованість перед позивачем за надані ним послуги в розмірі 11451 грн. 70 коп. за період з 01.11.2011 року по 28.02.2021 року.

Ухвалою Обухівського районного суду від 16.04.2020 року судовий наказ №372786/20 від 09.04.2020 року виданий за заявою ТОВ «Міський житловий центр» про стягнення з відповідача заборгованості скасовано за заявою боржника.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року позивачу відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1

05.09.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги укладеного між сторонами №172.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що підписання відповідачем договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні посли та вчинення оплати згідно умов договору свідчить про визнання останньою боргу за надані послуги в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Всі доводи апелянта були оцінені судом першої інстанції. Так, в своєму рішенні суд першої інстанції вірно зазначив, що укладаючи договір №172 від 05.09.2019 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідач фактично визнала борг за весь вказаний позивачем період. Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем у вересні, жовтні, листопаді місяці 2019 року були здійснені оплати по 1000 грн. в рахунок погашення заборгованості. При цьому, нарахування здійснювалися на належну відповідачу Ѕ квартири. А отже, вчиняючи вищевказані дії, відповідач визнала борг за наданні їй позивачем послуги у повному обсязі, а тому, суд першої інстанції дійшов вірно того та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції здійснив стягнення з врахуванням строку позовної давності (3 роки). При цьому, суд мав стягувати не за період з 01.03.2018 року по 01.03.2021 року. Початком періоду стягнення мала бути дата з 08.12.2017 року (3 роки до дати подання позову), кінцем періоду нарахування мала бути дата 01.03.2021 року (відповідно до дати подання заяви про збільшення позовних вимог). Таким чином, період з 08.12.2017 року по 01.03.2018 року безпідставно був неохоплений рішенням суду першої інстанції. В той же час, позивач рішення в цій частині не оскаржив.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

Є.М. Суханова