Єдиний унікальний номер 448/259/22
Провадження № 2/448/262/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
10.08.2022 року м.Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя Юрій БІЛОУС,
за участю секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,
відповідач ОСОБА_2 ,
суть спору: про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , не з`явився,
його представник ОСОБА_3 (довіреність від 02.02.2022 року),
відповідач ОСОБА_2 ,- не з`явився,
І. Короткий виклад обставин справи:
Громадянин ОСОБА_1 ,(надалі Позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29.11.2021 року шлюб між його батьками - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (Відповідачем у справі) - розірвано.
Стверджує, що згідно судового наказу Мостиського районного суду Львівської області від 12.05.2021 року, відповідача ОСОБА_2 було зобов`язано сплачувати аліменти на його (Позивача) утримання у розмірі ј частини заробітку платника аліментів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття.
Зазначає, що на даний час він (позивач у справі) вже досяг повноліття, однак продовжує навчання у Міжрегіональному центрі професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну.У зв`язку з навчанням він потребує додаткових витрат на придбання літератури, канцелярських товарів, проживання, харчування, витрати на транспорт.
Вважає, що відповідач має можливість надалі надавати йому матеріальну допомогу на час навчання.
З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в його, позивача, користь аліменти на своє утримання у зв`язку з навчанням у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно, - до закінчення ним навчання у навчальному закладібо до досягнення ним 23-річного віку.
ІІ. Позиція учасників процесу:
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься повноваження його представника, згідно яких його інтереси представляє ОСОБА_3 ,(довіреність від 02.02.2022 року).
Представник позивача - Ковалик І.І., в судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити.
Крім цього, відповідач ОСОБА_2 , отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 08 червня 2022 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Також, задля забезпечення принципу диспозитивності, змагальності, відкритості інформації, щодо справи та належного повідомлення відповідача про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи Мостиським районним судом Львівської області було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України».
Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.
ІІІ. Процесуальні дії у справі:
Ухвалою суду від 01.06.2022 року постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без рухута надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.
Ухвалою суду від 08.06.2022 року відкрито провадження по даній справі та постановлено проводити розгляд такої у порядку спрощеного позовного провадження.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин:
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Позивач як на підставу своїх позовних вимог вказує на невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199 СК України.
Спірні правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України, Конвенцією ООН про права дитини, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, тощо.
Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 .
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області у цивільній справі №448/1249/21 від 29.11.2021 року розірвано шлюб між батьками позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 28 липня 1999 року у Мостиська Другій сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №4.

Судовим наказом Мостиського районного суду Львівської області від 12.05.2021 року у цивільній справі №448/498/21 з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувалися на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

10.02.2022 року позивач ОСОБА_1 , досяг повноліття та на даний час навчається у Міжрегіональному центрі професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова, денна форма навчання, ІІІ рівень атестації, група №301-302, що підтверджується довідкою Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації №82 від 31.01.2022 року. Термін навчання на освітньому рівні «кваліфікований робітник» з 02.09.2019 року по 31.01.2023 року. Можливе продовження навчання на третьому ступені (підвищений кваліфікаційний розряд) до 30.06.2023 року.

Відтак суд встановив, що між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати до досягнення двадцяти трьох років свого повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.

Судом з`ясовано, що форма навчання позивача ОСОБА_1 , є денною, що призводить до неможливості студенту офіційно працювати та отримувати доходи.

Отже, повнолітній об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину (позивача у справі) можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов він потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Судом з`ясновано, зокрема із пояснень позивача ОСОБА_1 , що останній має задовільний стан здоров`я, проживає разом з матір`ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї мешканця від 22.02.2022 року та Витягом №540 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Згідно вищевказаних документів, у житловому будинку зареєстрований та проживає також відповідач ОСОБА_2 .

Крім цього, позивач є працездатним та отримує невеликий дохід за місцем навчання,однак його доходів не вистачає для належного забезпечення освітнього процесу, оплату проживання у гуртожитку, канцелярських товарів, одягу та харчування.

Так, сума доходу позивача ОСОБА_1 за період з серпня 2021 року по січень 2022 року склала 3978,32 грн., що підтверджується довідкою про доходи №87, виданою 02.02.2022 року Міжрегіональним центром професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації.

Судом встановлено, що відповідач має задовільний стан здоров`я, працездатний, інших дітей на утриманні не має, однак регулярно не надає коштів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , який продовжує навчання.

Як слідує з викладених у позовній заяві та судовому засіданні пояснень сторони позивача, відповідач ОСОБА_2 , працює у ТзОВ «Мостиський хлібокомбінат», а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання позивача, оскільки той продовжує навчатися.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей про офіційне працевлаштування відповідача та суму його доходів, наявність у власності чи користуванні рухомого/нерухомого майна, та такі відомості сторонами у судовому засіданні не долучалися.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 ; довідками Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації №886 від 25.11.2021 року, №82 від 31.01.2022 року та №87 від 02.02.2022 року; копією судового наказу від 12.05.2021 року у цивільній справі №448/498/21; Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї мешканця ОСОБА_1 від 22.02.2022 року; Витягом №540 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим Центром надання адміністративних послуг Мостиської міської ради Львівської області; копією паспорта позивача та іншими матеріалами справи.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом:

У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Зважаючи на пояснення сторони позивача, а також враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням позивач ОСОБА_1 , потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, майновий стан обох сторін, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.

Крім цього, визначаючи розмір аліментів, суд виходить також з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на його утримані відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на його утримання буде розумним, достатнім і відповідатиме його інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб.

Обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання позивача, по справі не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що позивач навів належні докази необхідності стягнення з відповідача аліментів на своє утримання у зв`язку з навчанням у визначеному ним розмірі (в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно).

У відповідності до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (Справа «Проніна проти України» N 63566/00, §23, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Підсумовуючи, зокрема беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів саме у частці від доходу, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина (позивача у справі), який продовжує навчання, - в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.03.2022 року, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Згідно ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VI. Судові витрати:

Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача слід стягнути в дохід Держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,- задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти, на час його навчання в Міжрегіональному центрі професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова, в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.03.2022 року, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Припинити стягнення аліментів у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у дохід держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст судового рішення складено 15.08.2022 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Юрій БІЛОУС

Рішення суду набрало законної сили «______»________________20___ року

Суддя Юрій БІЛОУС