Житомирський апеляційний суд
Справа №282/397/22 Головуючий у 1-й інст. Носач В.М.
Категорія 46 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

справу №282/397/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника адвоката Лабика Руслана Романовича,

на ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 20 червня 2022 року, яка постановлена під головуванням судді Носач В.М. у смт Любарі,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , через представника адвоката Лабика Р.Р., звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС»). Просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 50 076 грн. страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого, на користь ОСОБА_2 25 038 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька, на користь ОСОБА_3 25 038 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька, та вирішити питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 20 червня 2022 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в справі №282/639/20.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , через представника адвоката Лабика Р.Р., подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції та стягнути витрати, понесені на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що матеріали справи дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, оскільки містять обвинувальний акт в якому є відповіді на питання щодо знаходження смерті потерпілого ОСОБА_5 у безпосередньому причинному зв`язку із подією ДТП, яка сталася за участі водія ОСОБА_4 . Зупинкою провадження суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «СГ «ТАС» просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначає, що неможливість розгляду справи полягає у тому, що обставини наявності чи відсутності вини водія у скоєнні ДТП не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі на підставі п.6 частини першої ст.251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що судове рішення в кримінальній справі №282/639/20 та встановлені в ньому факти, у тому числі, чи знаходиться смерть потерпілого ОСОБА_5 у безпосередньому причинному зв`язку з подією ДТП, яка сталася за участі водія ОСОБА_4 , будуть мати преюдиційне значення для розгляду цієї цивільної справи. Також відсутня об`єктивна можливість без набрання у кримінальному провадженні судовим рішенням законної сили встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в цій справі.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За таких обставин, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце лише у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», д.р.н. НОМЕР_1 , змінила напрямок руху ліворуч та виїхала на смугу зустрічного руху, де передньою правою частиною скоїла наїзд на гужову повозку, якою у зустрічному напрямку керував ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в реанімаційному відділенні Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Гужовий транспортний засіб не є джерелом підвищеної небезпеки. Отже, зіткнення автомобіля з гужовим транспортним засобом, запряженим конем, не може бути кваліфіковано як взаємодію двох джерел підвищеної небезпеки.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», д.р.н. НОМЕР_1 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування також передбачені законом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на предмет судового розгляду та обставини, які належать встановленню у даній справі, а тому безпідставно вважав, що відсутня можливість самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які необхідні для розгляду даного спору по суті, що виник між страховою компанією та позивачами, тобто синами потерпілого та особою, яка здійснила поховання останнього, щодо виплат.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи і такі критерії, як складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер» проти Франції).

Із урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року тощо).

Згідно з п.4 частини першої ст.379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив норми матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі з підстав п.6 частини першої ст.251 ЦПК України, порушив норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до Любарського районного суду Житомирської області.

Наразі апеляційним судом вирішується процесуальне питання (зупинення провадження у справі). Ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасовується, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції. Тобто, остаточного рішення по суті спору апеляційним судом не прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат, до яких належать й витрати на правничу допомогу, відсутні, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України, яка передбачає, що розподіл судових витрат належить провадити при ухваленні рішення в справі. Отже, судові витрати, пов`язані з розглядом відповідної апеляційної скарги, підлягають розподілу судом першої інстанції при ухваленні остаточного рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Аналогічний правовий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 27 червня 2018 року №756/1529/15-ц, від 13 березня 2019 року №753/1534/16-ц, де зазначено, що під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат Велика Палата вважала, що, оскільки за наслідками розгляду касаційної скарги оскаржувані рішення скасовані та справа направлена на розгляд до суду першої (апеляційної) інстанції, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 20 червня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: