провадження № 4-с/752/30/22
УХВАЛА

іменем України

15.08.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яблонської Дарії Вікторівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2019 року скаржник ОСОБА_1 через свого представника адвоката ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила суд визнати неправомірним повідомлення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яблонської Д.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яблонську Д.В. або іншу посадову особу Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві поновити порушене право та прийняти до виконання заяву ОСОБА_1 про примусове виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2019 р.

В обгрунтування скарги зазначено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року у справі № 752/10182/18, було частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. 21.08.2019 року до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві була подана заява про примусове виконання зазначеної ухвали суду. 30.08.2019 року представником стягувача було отримано повідомлення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яблонської Д.В. про повернення виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання від 27.08.2019 року, оскільки заява про прийняття виконавчого документу була подана особою, що не уповноважена на здійснення відповідних дій. Скаржник вважає зазначене повідомлення таким, що прийняте із порушенням вимог закону, а тому, остання, вимушена звернутися до суду із даною скаргою.

Сторони в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року у справі № 752/10182/18, було частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

21.08.2019 року до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві була подана заява представником стягувача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 про примусове виконання зазначеної ухвали суду.

На підтвердження своїх повноваження до вказаної заяви представником стягувача було долучено копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер, та копія договору про надання правової допомоги від 23.05.2018 р.

Зі змісту договору про надання правової допомоги від 23.05.2018 року, укладеного між АО «Аксіс» в особі старшого партнера ОСОБА_2 та ОСОБА_1, вбачається, що даний договір набуває юридичної сили з моменту його підписання і діє до 23.05.2019 р.

30.08.2019 року представником стягувача було отримано повідомлення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яблонської Д.В. про повернення виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання від 27.08.2019 року, оскільки заява про прийняття виконавчого документу була подана особою, що не уповноважена на здійснення відповідних дій.

Скаржник зазначає, що державним виконавцем безпідставно було повернуто заяву стягувача, яка була подана її представником, а відтак повідомлення державного виконавця є неправомірним, та наявні підстави для зобов`язання прийняти зазначену заяву до виконання.

Перевіряючи обґрунтованість скарги, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 1 «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто. Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна; ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій; дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або про надання правової допомоги. Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Оригінали документів, зазначених у цьому пункті, або належним чином засвідчені їх копії долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження.

У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Проаналізувавши надані стороною скаржника докази та документи, які було долучено представником стягувача до заяви про примусове виконання ухвали суду, суд вважає, що представником скаржника не було долучено до заяви достатні та належні докази на підтвердження своїх повноважень для подання відповідної заяви до виконавчої служби, а тому держаним виконавцем правомірно було прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття.

Суд вважає, що в ході розгляду справи скаржником не доведено належними доказами неправомірність дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваного повідомлення, як і не доведено наявність підстав для скасування прийнятого державним виконавцем повідомлення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не було встановлено, а скаржником не доведено достатніми доказами підстави, з якими закон пов`язує можливість визнання спірного повідомлення державного виконавця неправомірним та зобов`язання прийняти заяву про примусове виконання ухвали суду, а тому суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 447 - 451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яблонської Дарії Вікторівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Чередніченко