Номер провадження: 22-ц/813/740/22
Справа № 520/5238/17
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Марченко Олесі Миколаївни на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Огренич І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Марченко Олеся Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та виселення, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та виселення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року стягнуто з приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. в дохід державного бюджету штрафу сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 379,00 грн.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення питання про застосування чи незастосування заходів процесуального примусу. Також зазначив, що вимоги ухвали суду були виконані нотаріусом шляхом надання до суду завірених належним чином копій всіх матеріалів, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу від 16 грудня 2016 року.

Відзиву до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Учасники справи про призначене судове засідання на 17 серпня 2022 року були сповіщені належним чином.

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Стягуючи з приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. в дохід державного бюджету штраф у сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 379,00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що приватний нотаріус Марченко О.М. не виконує покладені на неї судом обов`язки, що приводить до затягування розгляду справи та свідчить про недобросовісність виконання приватним нотаріусом Марченко О.М. процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим наклав на приватного нотаріуса стягнення у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з тих підстав, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи та до нього суд дійшов у порушення норм процесуального права, які регулюють порядок вирішення даного питання.

За змістом частин третьої та сьомої статті 84 ЦПК України у разі задоволення клопотання учасника справи суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Згідно з частиною першою та другою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Підпунктами 2, 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначено, що до обов`язків учасників справи, зокрема, відноситься обов`язок сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а також обов`язок виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з частиною третьою статті 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

Відповідно до пунктів 1 - 3 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Згідно з частиною другою статті 148 ЦПК України, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та виселення.

Під час розгляду справи, в судовому засіданні 25 лютого 2021 року за участю представника позивача, представника відповідача та третьої особи, судом була постановлена протокольна ухвала про зобов`язання нотаріуса надати матеріали, що стали підставою для укладання договору купівлі-продажу (а.с. 6-7).

Також з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року зобов`язано приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. надати до суду всі матеріали, що стали підставою для укладення між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 16 грудня 2016р. (зареєстровано в реєстрі за №1257), квартири АДРЕСА_1 .

Також, з ухвали суду від 12 жовтня 2021 року вбачається, що 07 вересня 2021 року приватним нотаріусом Марченко О.М. до суду надані копії матеріалів справи №520/5238/17 (а.с. 11 зв.б.).

У статті 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено нею.

У Цивільному процесуальному кодексі України не наведено вичерпний перелік дій, які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням правами чи обов`язками. Конкретизовано лише те, що такі дії мають здійснювати протиправне перешкоджання у здійсненні судочинства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення від 02 грудня 2010 у справі «Шульга проти України»). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі завдання саме державних органів (рішення від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України»).

Тим більше, заходи процесуального примусу не можна розглядати як вид відповідальності, а тим паче як покарання, оскільки вони покликані забезпечити виконання правил цивільного судочинства, а не покарати особу. Тобто вони повинні спонукати особу припинити протиправні дії, спрямовані особою на перешкоджання судочинства.

Отже, висновки суду про те, що приватний нотаріус Марченко О.М. до судових засідань не з`являлась, витребувані матеріали на день прийняття вказаної ухвали не надала, що приводить до затягування розгляду справи та свідчить про недобросовісність виконання приватним нотаріусом Марченко О.М. процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає передчасними, оскільки приватним нотаріусом були надані до суду матеріали, витребувані судом, а тому підстави для стягнення з приватного нотаріуса штрафу за ненадання до суду матеріалів у суду були відсутні.

Роз`яснень щодо витребуваних судом матеріалів в оригіналі від приватного нотаріуса матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з протоколу судового засідання від 25 лютого 2021 року, а також з ухвали суду від 12 травня 2021 року, судом було зобов`язано приватного нотаріуса надати до суду матеріали, які стали підставою для укладення договору купівлі-продажу, а не їх оригінали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом порушено норми процесуального права, та підстави для стягнення штрафу з приватного нотаріуса відсутні, оскільки в даному випадку, дії чи бездіяльність останньої не свідчать, що вони суперечать завданням цивільного судочинства, а обставин, які б вказували на те, що дії приватного нотаріуса спрямовані на затягування та перешкоджання розгляду справи, відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає в діях приватного нотаріуса Марченко О.М. невиконання процесуального обов`язку та ознак зловживання наданими їй процесуальними правами, правові підстави для накладення на неї в порядку ст. 148 ЦПК України заходу процесуального примусу у вигляді штрафу відсутні.

Відповідно до приписів п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточна і оскарженню не підлягає.

Оскільки, постанова апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає, тобто розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Марченко Олесі Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року про стягнення з приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Марченко Олесі Миколаївни в дохід державного бюджету штрафу сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 379,00 грн. скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 22 серпня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра