справа № 208/1621/22
№ провадження 2/208/1371/22
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Івченко Т.П.,

за участю: секретаря судового засідання Задьори В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» «про захист прав споживачів»,-

встановив:

Зміст позовних вимог.

22 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» «про захист прав споживачів», в якій просить суд:

- визнати протиправним рішення Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) від 26.10.2021р. про припинення ділових відносин та про розірвання Договорів банківських рахунків з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

- зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1- Д) не перешкоджати в користуванні рахунками (шляхом розблокування), що відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), а саме: рахунок № НОМЕР_2 , картка № НОМЕР_3 ; рахунок № НОМЕР_4 ,картки № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ; рахунок № НОМЕР_7 (Угода № SAMDN6099 від 29.11.2012р.;

- стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 три відсотки пені за кожен день прострочення виконання зобов`язань Банка перед ОСОБА_1 від суми 12179,24 гривень, яка складає 46037,53гривень;

- повернути на бонусний рахунок Бонус+№ UA6066593 (Угода № SAMDN6099 від 29.11.2012р.) 917,78 грн.;

- стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.

Позиція позивача.

З 2000 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач) є клієнтом AT КБ «Приватбанк» (надалі - Банк). Між Позивачем та Банком були укладені договори про відкриття та обслуговування банківських карткових рахунків, а саме: на рахунок № НОМЕР_2 , картка № НОМЕР_3 , позивач отримувала соціальну виплату по догляду за сином, інвалідом з дитинства 2 групи, залишок коштів на картці 9287,46 гривень; на рахунку № НОМЕР_4 , картка № НОМЕР_5 , позивач мала кредитні кошти в розмірі 51500грн., залишок власних коштів на картці 2890,73 гривень; до рахунку № НОМЕР_4 позивач мала додаткову іменну картку № НОМЕР_6 строком по грудень 2024 року, за випуск якої сплатила банку 149 гривень; на рахунку № НОМЕР_7 (Угода № SAMDN6099 від 29.11.2012р.) Бонус+ позивач мала залишок 917,78грн. (нараховано як відсоток на залишок власних коштів на рахунку № НОМЕР_4 ), якими могла розрахуватись за товари або послуги.

05.10.2021р. Банк рекомендованим листом № 287 надіслав Позивачу повідомлення № 20.1.0.0.0/7-210929/17829 від 29.09.2021р., за підписом керівника дирекції роздрібного бізнесу ОСОБА_2 , з проханням протягом 10 робочих днів від дня надсилання цього повідомлення через відділення банку або на поштову адресу Банку (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) надати відповіді на поставленні у повідомленні питання та належним чином засвідчені документи, попереджено, що в іншому випадку Банком буде прийнято рішення про відмову в обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

12.10.2021р., тобто на п`ятий робочий день після надсилання вищевказаного повідомлення, на поштову адресу AT КБ «Приватбанк» рекомендованим листом № 309 Позивач надіслала відповідь на повідомлення банку № 20.1.0.0.0/7-210929/17829 від 29.09.2021р. з вичерпною інформацією, відповідями на всі поставленні питання та на підтвердження додала належним чином засвідчені копії документів.

Про прийняте рішення за результатом розгляду наданої на лист КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-210929/17829 від 29.09.2021р. інформації та документів Позивач просила письмово повідомити на її поштовий адрес.

26.10.2021р. з Приват24 Позивачу стало відомо, що всі її картки заблоковано, вона зателефонувала на гарячу лінію за телефоном № НОМЕР_8 і оператор повідомив, що Банк зі своєї ініціативи розірвав з Позивачем ділові відносини та укладені договори банківського обслуговування. На прохання Позивача видати залишки власних коштів з її рахунків в AT КБ «Приватбанк» через касу банку було відмовлено та повідомлено, що на адресу Позивача направлено лист з інформацією та списком документів, які необхідно надати банку, щоб отримати залишки власних коштів зі своїх рахунків.

У листопаді 2021 р. Позивач отримала від Банку поштовий лист з повідомленням № 20.1.0.0.0/7-211027/110 від 27.10.2021р. про те, що Банком на підставі частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу; затвердженого постановою правління Національного банку України від 19.05.2020р. № 65, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, 26.10.2021р. прийнято Рішення про відмову від підтримання ділових/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/ неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/ подання інформації з метою введення в оману банк.

Внаслідок прийнятого рішення про відмову достроково за ініціативою банку розриваються укладені договори банківського обслуговування/ депозитні (вкладні) договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/ депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій.

Запропоновано протягом 30 днів від дня відправлення цього повідомлення звернутись у відділення Банку із заявою про перерахування залишків коштів на рахунках на рахунок в інший банк.

13.11.2021р. рекомендованим листом № 278 Позивач надіслала на адресу AT КБ «Приватбанк» вимогу негайно видати залишки власних коштів на її рахунках в AT КБ «Приватбанк» готівкою шляхом видачі в касі відділення AT КБ «Приватбанк», тому що пропозиція Банку перерахувати залишки коштів з рахунків AT КБ «Приватбанк» на рахунок іншого банку є неприйнятною, погіршує фінансовий стан Позивача, оскільки при такому перерахунку стягується комісія від 0,5% до 1% від суми коштів, що перераховуються.

Про прийняте рішення за результатом розгляду даної вимоги Позивач просила письмово повідомити на її поштовий адрес.

Крім того, 30.11.2021р. Позивачу зателефонували з AT КБ «Приватбанк» з телефону № НОМЕР_9 і повідомили, що згідно п. 2.1.4.13.4. Умов та Правил надання банківських послуг AT КБ «Приватбанк», кошти Позивача на бонусному рахунку в розмірі 917,78грн. в зв`язку із закриттям поточного рахунку за ініціативою Банку, анулюються та зараховуються на дохідний рахунок Банку.

Власні кошти Позивача в сумі 12179,24 грн., що з 26.10.2021р. були заблоковані Банком, видано в касі відділення AT КБ «Приватбанк» 02 березня 2022 року.

Вважаю протиправними дії AT КБ «Приватбанк» щодо відмови від підтримання ділових відносин, відмови в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин, розірвання договорів і закриття рахунків, анулювання коштів з бонусного рахунку, утримання на заблокованих рахунках та невидачу власних коштів Позивача через касу Банку протягом тривалого часу.

Згідно 4.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки позивач є споживачем фінансових послуг, а Банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, з Банка підлягає стягненню пеня, передбачена ч.5 ст. 10 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-ХП у розмірі 3% від суми утримуваних Банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів - 26.10.2021р. до дня фактичної видачі, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі № 761/26293/16-ц.

Згідно квитанції AT КБ «ПриватБанк» від 02 березня 2022 року позивачем було отримано в касі банку 12179,24 грн.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С х РП х Д / 100, де

С - сума заборгованості за період, яка склала 12179,24 грн.;

РП - розмір пені - 3 % за кожний день прострочення;

Д - кількість днів прострочення - 126 днів (період прострочення: з 26 жовтня 2021р. по 02 березня 2022р.).

Таким чином, пеня = 12179,24 х 3 х 126 /100 = 46037,53 грн.

Психологічним напруженням, розчаруванням та незручностями, що виникли внаслідок протиправних дій банку завдано моральну шкоду, а тому враховуючи ст. 56 Конституції України, ст. 23 ЦК України, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, судові рішення Європейського суду з прав людини, заявляє про завдану відповідачем позивачу моральної шкоди, яка оцінюється нею у розмірі 30000 гривень, з зазначених у позові підстав.

Позиція відповідача.

Відповідачем позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 не визнані у повному обсязі, з викладенням своєї позиції у відзиві, в якому зазначив, що Банк, керуючись вимогами частини першої статті 15 Закону про ПВК/ФТ, Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 № 65 (далі-Положення № 65), внутрішнім документам з питань фінансового моніторингу, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, повідомив ОСОБА_1 про прийняте 26.10.2021 р. Рішення про відмову від підтримання ділових /відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору (далі-Рішення про відмову) у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/ неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банк.

Внаслідок прийнятого Рішення про відмову достроково за ініціативою Банку розриваються укладені договори банківського обслуговування/депозитні (вкладні) договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій.

Отже, банком відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства України було прийнято правомірне рішення про відмову від підтримання ділових відносин з ОСОБА_1 , оскільки в разі не дотримання Банком вимог фінансового моніторингу як первинного суб`єкту, то саме на банк покладається відповідальність за порушення норм Закону про ПВК/ФТ, Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, а не на ОСОБА_1 .

Банком в повідомленні від 27.10.2021 року ОСОБА_1 було роз`яснено порядок отримання коштів, які залишались на рахунках після припинення ділових відносин і вини Банку немає в тому, що позивач вирішила отримати кошти через касу. Саме зі сторони позивача є зволікання в отриманні коштів з рахунку, а не Банку, оскільки з наданням відповідних реквізитів позивачем, Банком невідкладно були б перераховані кошти на рахунок ОСОБА_1 . Але позивач обрала шлях нез`явлення до банку за отриманням коштів, про що у відповіді на запит Банком повідомлено те, що позивачу необхідно надати до Банку контактний номер телефону для вирішення питання щодо зняття коштів.

Крім того, додаткового необхідно відмітити, що рішення про відмову від підтримання ділових відносин є дискреційним правом банку, оскільки в разі неприйняття рішення, Банк не може обслуговувати клієнта з порушенням вимог фінансового моніторингу та відповідно вимога позивача щодо зобов`язання Банку є протиправною та є втручанням у операційну діяльність з дотримання Банком вимог фінансового моніторингу, тобто позивач бажає щоб Банк його обслуговував з порушенням вимог фінансового моніторингу, що в даному випадку є неприпустимим. Додатково зазначаємо, що в нашій країні діє не один Банк і позивач може обслуговуватись в інших Банках України.

Вимоги позивача щодо стягнення пені є безпідставними, оскільки застосовується за порушення строкового зобов`язання, в даних правовідносинах строку виконання зобов`язання не встановлено та саме позивач зволікав з отриманням коштів, а не Банк.

Крім того, позивачем необґрунтовано заявлені позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, а саме у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Спірні правовідносини виникли із договірних зобов`язань, що не передбачають відшкодування моральної шкоди.

У судовій практиці ВСУ та ВП ВС сформовано підхід, за яким моральна шкода за порушення договору не може бути компенсована, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором (зокрема, постанови ВСУ від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 , від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1790цс15, постанова ВП ВС від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19)).

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, так як позивачем не надано відповідних доказів щодо наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача. наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних страждань, тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заяви, клопотання, процесуальні питання.

22 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» «про захист прав споживачів».

22 березня 2022 року протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, справу передано в провадження судді Івченко Т.П.

24 березня 2022 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження.

21 квітня 2022 року Представником відповідача через систему «Електронний суд» подано заяву про відкладення розгляду справи.

06 травня 2022 року Представником відповідача через систему «Електронний суд» подано заяву про відкладення розгляду справи та направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками.

02 червня 2022 року Представником відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позов, який було долучено до матеріалів справи.

02 червня 2022 року Представником відповідача через систему «Електронний суд» подано заяву про проведення розгляду справи без участі їх представника.

06 червня 2022 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала заяву про проведення розгляду справи без її участі, зазначила про підтримання заявлених позовних вимог.

30 червня 2022 року, враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, наявність від сторін заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності, судом проведено розгляд справи за відсутності сторін, які належним чином були сповіщені про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Інші процесуальні дії не застосовувались.

Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 є клієнтом AT КБ «Приватбанк» з 2000 року.

Між Позивачем та Банком були укладені договори про відкриття та обслуговування банківських карткових рахунків, а саме: на рахунок № НОМЕР_2 , картка № НОМЕР_3 , позивач отримувала соціальну виплату по догляду за сином, інвалідом з дитинства 2 групи, залишок коштів на картці 9287,46 гривень; на рахунку № НОМЕР_4 , картка № НОМЕР_5 , позивач мала кредитні кошти в розмірі 51500грн., залишок власних коштів на картці 2890,73 гривень; до рахунку № НОМЕР_4 позивач мала додаткову іменну картку № НОМЕР_6 строком по грудень 2024 року, за випуск якої сплатила банку 149 гривень; на рахунку № НОМЕР_7 (Угода № SAMDN6099 від 29.11.2012р.) Бонус+ позивач мала залишок 917,78грн. (нараховано як відсоток на залишок власних коштів на рахунку № НОМЕР_4 ), якими можливо розрахуватись за товари або послуги.

05.10.2021р. Банк рекомендованим листом № 287 надіслав Позивачу повідомлення № 20.1.0.0.0/7-210929/17829 від 29.09.2021р., за підписом керівника дирекції роздрібного бізнесу ОСОБА_2 , в якому просив протягом 10 робочих днів від дня надсилання цього повідомлення через відділення банку або на поштову адресу Банку надати відповіді на поставленні у повідомленні питання та належним чином засвідчені документи, та попередив позивача, що в іншому випадку Банком буде прийнято рішення про відмову в обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

12.10.2021р., позивач на адресу AT КБ «Приватбанк», рекомендованим листом № 309, надіслала відповідь на повідомлення банку № 20.1.0.0.0/7-210929/17829 від 29.09.2021р. з інформацією, відповідями на всі поставленні питання та на підтвердження додала належним чином засвідчені копії документів, про прийняте рішення просила повідомити її письмово.

26.10.2021р. з додатку «Приват24», Позивачу стало відомо, що всі її картки заблоковано, зателефонував на гарячу лінію за телефоном № 3700, оператор їй повідомив, що Банк зі своєї ініціативи розірвав з Позивачем ділові відносини та укладені договори банківського обслуговування, видати залишки власних коштів з рахунків позивача в AT КБ «Приватбанк» через касу банку, відповідач відмовив та повідомив, що на адресу Позивача направлено лист з інформацією та списком документів, які необхідно надати банку, щоб отримати залишки власних коштів зі своїх рахунків.

Відповідач листом № 20.1.0.0.0/7-211027/110 від 27.10.2021р. повідомив Позивач про те, що Банком на підставі частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу; затвердженого постановою правління Національного банку України від 19.05.2020р. № 65, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, 26.10.2021р. прийнято Рішення про відмову від підтримання ділових/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/ неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/ подання інформації з метою введення в оману банк. Внаслідок прийнятого рішення про відмову достроково за ініціативою банку розриваються укладені договори банківського обслуговування/ депозитні (вкладні) договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/ депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій. Запропоновано протягом 30 днів від дня відправлення цього повідомлення звернутись у відділення Банку із заявою про перерахування залишків коштів на рахунках на рахунок в інший банк.

13.11.2021р. Позивач на адресу відповідача, рекомендованим листом № 278, надіслала вимогу негайно видати залишки власних коштів з її рахунків в AT КБ «Приватбанк» готівкою шляхом видачі в касі відділення AT КБ «Приватбанк», тому що пропозиція Банку перерахувати залишки коштів з рахунків AT КБ «Приватбанк» на рахунок іншого банку є неприйнятною, погіршує фінансовий стан Позивача, оскільки при такому перерахунку стягується комісія від 0,5% до 1% від суми коштів, що перераховуються, про прийняте рішення просила повідомити письмово.

30.11.2021р. Позивачу зателефонували з AT КБ «Приватбанк» з телефону № НОМЕР_9 і повідомили, що згідно п. 2.1.4.13.4. Умов та Правил надання банківських послуг AT КБ «Приватбанк», кошти Позивача на бонусному рахунку в розмірі 917,78 грн. в зв`язку із закриттям поточного рахунку за ініціативою Банку, анулюються та зараховуються на дохідний рахунок Банку, власні кошти Позивача в сумі 12179,24 грн., були видані в касі відділення AT КБ «Приватбанк» 02 березня 2022 року.

Норми права застосовані судом.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, відповідно до вимог ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Згідно з вимогами п. 22 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У відповідності до частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною другою статті 634 ЦК України визначено, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Також, за частиною третьою статті 634 ЦК України, якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Згідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди:

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також щодо банківської діяльності та питань її врегулювання:

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. Метою цього Закону є правове забезпечення захисту законних інтересів вкладників та інших клієнтів банків, сталого розвитку і стабільності банківської системи, а також створення сприятливих умов для розвитку економіки України і належного конкурентного середовища на фінансовому ринку.

Статтею 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначено, що цей Закон, в тому числі, регулює відносини, що виникають під час діяльності банків.

Згідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачено що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

В той же час, обмежень у праві Банку на розірвання в односторонньому порядку укладених з клієнтами договорів, приписи ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не містять.

Також, згідно зі ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачено, що :

Клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію:

1) відомості, які підлягають обов`язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан;

2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку;

3) перелік послуг, що надаються банком;

4) ціну банківських послуг;

5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг;

6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків;

7) інформацію, обов`язковість надання якої передбачена законом.

Банк зобов`язаний мати власний веб-сайт та розміщувати на ньому інформацію, визначену законами, нормативно-правовими актами Національного банку України, а також нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Банк несе відповідальність за актуальність та достовірність інформації, розміщеної на його веб-сайті.

Пунктом першим частини другої статі шостої Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_10 від 06.12.2019 року, суб`єктами первинного фінансового моніторингу є: банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи;

Частиною шостою статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_10 від 06.12.2019 року, передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Згідно до частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_10 від 06.12.2019 року, визначено, що :

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі:

якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені;

встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей;

подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу;

виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою;

якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції.

У випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено.

Висновки і мотиви судового рішення.

Як встановлено судом, спір між ОСОБА_1 , як клієнтом банку, і АТ КБ «Приватбанк» виник з підстав договірних правовідносин, при укладанні договорів банківського обслуговування та договорів отримання інших банківських послуг (продуктів).

А тому, врегулювання даного спору здійснюється судом із застосуванням ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», та Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Судом встановлено, та представником відповідача під час розгляду справи підтверджено, що між сторонами були укладені договори про відкриття та обслуговування банківських карткових рахунків, а саме: на рахунок № НОМЕР_2 , картка № НОМЕР_3 , позивач отримувала соціальну виплату по догляду за сином, інвалідом з дитинства 2 групи, залишок коштів на картці 9287,46 гривень; на рахунку № НОМЕР_4 , картка № НОМЕР_5 , позивач мала кредитні кошти в розмірі 51500грн., залишок власних коштів на картці 2890,73 гривень; до рахунку № НОМЕР_4 позивач мала додаткову іменну картку № НОМЕР_6 строком по грудень 2024 року, за випуск якої сплатила банку 149 гривень; на рахунку № НОМЕР_7 (Угода № SAMDN6099 від 29.11.2012р.) Бонус+ позивач мала залишок 917,78грн. (нараховано як відсоток на залишок власних коштів на рахунку № НОМЕР_4 ), якими могла розрахуватись за товари або послуги.

27 жовтня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-211027/110 направило на ім`я ОСОБА_1 повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку, за змістом якого Банк послався на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 8, ст. 11, ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_10 від 06.12.2019 року, повідомив про прийняте Рішення від 26 жовтня 2021 року про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банк.

І, що для перерахування залишку коштів на рахунок, відкритий клієнтом в іншому банку, у строк до 30 днів від дня надсилання цього Повідомлення про відмову, клієнту чи його представнику необхідно звернутися до будь-якого відділення Банку, маючи при собі такі документи на підтвердження особи, повноважень, тощо, подав заяву про перерахування залишків коштів. Також, ОСОБА_1 було повідомлено наслідки не звернення саме її як клієнта чи її представника до Банку с трок протягом 30 днів від дня відправлення Повідомлення про відмову, як те, що Банк після спливу 30 днів від дати відправлення цього Повідомлення про відмову, здійснює договірне списання коштів з рахунків клієнта для погашення заборгованості/невиконаних зобов`язань (в тому числі кредитних), що підлягають сплаті Банку за укладеними договорами банківських послуг, у розмірах, визначених цими договорами, а залишок коштів на рахунках перераховує на окремий аналітичний балансовий рахунок для подальшого обліку та повернення коштів під час звернення до банку. Та що після здійснення завершальних операцій поточний рахунок закривається, договір банківського обслуговування вважається розірваним.

У визначений 30-ти денний строк, ні ОСОБА_1 , ні її представник не прибули до будь-якого відділення Банку, і заяви в передбаченому Попереджені порядку до банку не подали.

Посилання позивача на те, що ним заявлялася вимоги про отримання грошових коштів, готівкою шляхом видачі в касі АТ КБ «Приватбанку» судом не береться до уваги, оскільки позивачем, жодним належним і допустимим доказом не підтверджено факт такого звернення до банку для отримання коштів та відмова банку в їх наданні, факт такого звернення також не підтверджений відповідачем.

Крім того, у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 8, ст. 11, ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_10 від 06.12.2019 року, 27 жовтня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-211027/110 направило на ім`я ОСОБА_1 повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку, за змістом якого Банк послався на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 8, ст. 11, ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_10 від 06.12.2019 року, повідомив про прийняте Рішення від 26 жовтня 2021 року про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банк.

Також судом враховується, що згідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

А тому, як встановлено під час розгляду справи, банк діяв у спосіб та порядок передбачений ч. 3 ст. 651 ЦК України, п. 3 ч. 2 ст. 8, ст. 11, ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № НОМЕР_10 від 06.12.2019 року, згідно до Умов та правил, розміщених на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.privatbank.ua, згідно до Рішення від 20 травня 2021 року про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банк.

02 березня 2022 року Позивач отримала власні кошти в сумі 12179,24 грн., в касі відділення AT КБ «Приватбанк», коли туди з`явилась за власним бажанням, цей факт жодним доказом не спростовано, та визнано сторонами.

Вимоги позивача щодо стягнення пені є безпідставними, оскільки застосовується за порушення строкового зобов`язання, в даних правовідносинах строку виконання зобов`язання не встановлено та саме позивач зволікав з отриманням коштів, а не Банк.

А тому в цій частині позовні вимоги заявлені позивачем ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення на її користь завданої відповідачем моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Судом враховується, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Підставою для відповідальності за завдану моральну шкоду є неправомірність рішень, дій або бездіяльності особи, яка її завдала, за наявності її вини.

Тобто обов`язковою умовою для виникнення зобов`язань особи для відшкодування моральної шкоди є винність такої особи.

Як обґрунтовується позивачем її позиція щодо наявності завданої їй моральної шкоди є психологічне напруженням, розчарування та незручності, що виникли внаслідок протиправних дій банку.

Але зазначена позивачем позиція жодним чином не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому враховуючи зазначене відсутні підстави для задоволення заявлених вимог.

Судові витрати.

При зверненні із позовом, позивач заявляючи вимоги в порядку Закону України «Про захист прав споживача» не здійснював оплати судового збору.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, враховуючи відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» «про захист прав споживачів» - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , МФО 305299, р/рах. № НОМЕР_11 , юридична адреса реєстрації: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1-Д;

Повний текст рішення був складений 04.07.2022 року.

Суддя Івченко Т. П.