МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_______________________________________________________________
Провадження 2/521/1827/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.О.

розглянувши в порядку спрощеному позоного проваджені цивільну справу

позивач : ОСОБА_1

відповідач : Служба автомобільних доріг в Одеській області

треті особи : ДП «Одеський автодор»

ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

предмет позову : відшкодування шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 24.04. 2021 року о 20:58 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mercedes - Benz» д.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач на автодорозі Р-55 (між м. Березівка - смт. Богуслав, на відстані 9,5 км. від с. Донська Балка) потрапив у дорожню яму, яка була розташована на смузі руху автомобіля.

В результаті ДТП вищевказаний автомобіль отримав механічні пошкодження.

Позивач стверджував, що ДТП відбулася внаслідок відсутності попереджуючих знаків, освітлення, щільного руху, через які водій автомобілю не мав можливості побачити несправність дорожнього полотна, здійснити відповідний маневр для уникнення потрапляння у яму.

Факт ДТП був зафіксований поліцією.

За висновком експерта експертного автотоварознавчого дослідження спірного автомобілю від 21.05.2021 року за №103-21 вартість матеріального збитку становить 36 932,88 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), повна вартість відновлювального ремонту - 67 026,19 грн.

Фактичні витрати на відновлювальний ремонт склали - 57 468 грн.

За експертне дослідження позивач сплатив - 2 500 грн.

Окрім того, 3 956 грн. витрачені ним на оплату двох шин для автомобілю, що не увійшло до складу спричиненого позивачу матеріального збитку за експертним висновком.

Так, розмір позовних вимог позивач визначив в сумі 63 924 грн.(57 468+2 500+3 956).

Окрім того, позивач стверджував, що ДТП призвела до заподіяння моральної шкоди, яка полягає в порушенні нормального ритму життя через неможливість користування певний час пошкодженим автомобілем.

Компенсацію моральної шкоди позивач оцінив в 10.000 грн.

Судовий збір сплачений позивачем в розмірі 1 816 грн.; витрати на правничу професійну допомогу склали 10 000 грн.

Відповідачем по справі позивач визначив Службу автомобільних доріг в Одеській області, вважаючи, що остання несе відповідальність за незадовільне утримання доріг.

Позивач в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подавав.

Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався.

Треті особиДП «Одеський автодор», ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» пояснень по суті спору не надали.

Дослідивши обставини справи, докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди позивачу необхідно довести

- неправомірність поведінки особи ( вину заподіювача шкоди)

- наявність шкоди;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність усіх зазначених умов є у їх сукупності є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду.

Саме на позивача покладений обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Водночас, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Згідно ст.10 Закону України «Про автомобільні дороги» управління автомобільними дорогами загального користування здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Відповідно до ст.11 цього Закону основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Згідно з п.3 ч.1 ст.13 цього Закону орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

За приписами ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема розробка програм та здійснення заходів щодо ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно п.2 Правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених Постановою КМ України № 198 від 30.03.1994 року ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, -відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Згідно п.1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 10.09.2014 року Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (п. 3 Положення).

За змістом пунктів 5, 11 Правил власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.

Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Такий висновок узгоджується із постановами Верховного Суду, зокрема, від 12.09.2018 року у справі № 686/5458/17, від 24.10.2018 року у справі № 465/11817/16-ц.

Водночас нормою ст.9 Закону України «Про дорожній рух» власникам доріг або уповноваженим ними органам дозволено передавати права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 14.09.2020 року у справі № 127/18036/15-ц зазначив, що відповідно до закону у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами; при розгляді зазначеної категорії спорів підлягає з`ясуванню, чи було заподіяно таку шкоду внаслідок самостійних дій підрядника, або внаслідок виконання ним зобов`язань за договором, укладеним із відповідною Службою автомобільних доріг.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mercedes - Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ).

За схемою місця ДТП СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області від 24.04.2021 року на автодороги Р-55 (між м. Березівка - смт. Богуслав, на відстані 9,5 км. від с. Донська Балка) спірний автомобіль став учасником ДТП, отримав механічні пошкодження, а саме: передньої лівої та задньої лівої шини, переднього лівого диску, рульової рейки. Штучне освітлення на місце ДТП наявне. Супутньою причиною ДТП є недоліки в утриманні вулично-шляхової мережі.

Згідно акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 24.04.2021 року інспектора СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області покриття проїзної частини має вибоїну розміром 150*45*8 , дорожні знаки відсутні, розмітка потребує оновлення. Стан ділянки - задовільний.

За висновком експерта експертного автотоварознавчого дослідження спірного автомобілю від 21.05.2021 року за №103-21 вартість матеріального збитку становить 36 932,88 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), повна вартість відновлювального ремонту - 67 026,19 грн.

За експертне дослідження позивач сплатив - 2 500 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру від 7.05.2021 року).

Разом із тим, вищевказаний висновок суду в повному обсязі позивачем не наданий.

Сторінки номери 1, 2 та 13, 14 відомостей про те, які пошкодження були предметом дослідження, які докази їх наявності оцінені експертом - не містять.

Ремонтна калькуляція, роздруківки з інтернет видань, необхідні для експертного дослідження, фототаблиця пошкоджень досліджуваного автомобілю, які мають бути частиною останнього, позивачем в процесі розгляду справи не надані.

Фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобілю позивачем склали 57 468 грн. (акт виконаних робіт від 10.11.2021 року ФОП ОСОБА_3 , квитанції до прибуткового касового ордеру від 9.11.2021 року, 10.11.2021 року).

Разом із тим, характер пошкоджень та робіт, необхідних для їх усунення схемі ДТП від 24.04.2021 року як первісного доказу суперечать, виконані із тривалим проміжком часу.

Так, ДТП відбулась 24.04.2021 року, відновлюваний ремонт здійснений позивачем 10.11.2021 року.

Згідно товарного чеку ФОП ОСОБА_4 № 21608258 від 10.11.2021 року, вартість товара debica presto uhp 2 245/45 r17 (шини) складає 3956 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

За положеннями ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як слідує зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Так, суду не надано належних та допустимих доказів, що ДТП є наслідком, як посилається позивач, відсутності на спірній ділянці дороги попереджувальних знаків, несправності дорожнього полотна, що позивач був позбавлений можливості здійснення певного маневру для уникнення ДТП, причинно-наслідковий зв`язок між подією, наслідком та виною відповідача не доведений.

Експертним висновок на підтвердження вищевказаних обставин позивачем в процесі розгляду справи не наданий.

Питання про призначення судової експертизи позивачем не порушувалось.

Надані позивачем докази характеру отриманих автомобілем пошкоджень в наслідок ДТП суперечать первісному доказу - схемі ДТП.

Фотокартки, надані позивачем в якості доказів вищевстановлених судом висновків не спростовують.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові про відшкодування майнової шкоди, позовні вимоги про компенсацію моральної шкоди є безпідставними.

Судові витрати в порядку статті 141 ЦПК України на користь позивача присудженню не підлягають.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

В И Р І Ш ИВ :

В позові - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 25.07.2022 року

11.07.22