Дата документу 23.08.2022
Справа № 501/4589/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.,

за участі :

секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/4589/21

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

До

відповідача: Чорноморської міської ради Одеської області в особі представництва - служба у справах дітей, місцезнаходження: Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33

відповідача: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

третя особа: Чорноморський міський відділ реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції, місцезнаходження: Одеська область, м.Чорноморськ, вул. Данченка, буд. 3-Б,

третя особа: Орган опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, місцезнаходження за адресою: 68001, Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33,

третя особа: Ананьївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження за адресою: 66400, Одеська обл., Ананьївський р-н, м. Ананьїв, вул. Героїв України, буд. 48,

вимоги позивача: про скасування усиновлення,

учасники справи - не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

01.12.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовною заявою до Виконавчий комітет ЧМР Одеської області, ОСОБА_2 (далі відповідачі), третя особа - Чорноморський міський відділ РАЦС в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції з вимогою про скасування усиновлення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 з громадянкою ОСОБА_3 в 2009 році стали усиновлювачами малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рішенням Ширяєвського районного суду Одеської області від 17.09.2009 року. Від 11.02.2013 році мати хлопчика ОСОБА_3 померла, та батько ОСОБА_1 проживав з дитиною. ОСОБА_2 отримав після смерті матері спадщину за законом ј частику трикімнатної квартири. За адресою: АДРЕСА_2 .

З кожним роком виховання усиновленої дитини позивачу стає неможливим, тому звернувся та просить суд:

Скасувати батьківство ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відносно усиновлення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), згідно свідоцтва про усиновлення від 23 грудня 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області.

Зобов`язати Чорноморське міське відділення державної реєстрації актів цивільного стану в одеській області Південного міжрегіонального правління Міністерства Юстиції скасувати свідоцтво про усиновлення від 23 грудня 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в одеській області, та свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого від 23 грудня 2009 року за актовим записом № 16, зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області.

Відповідач ЧМР Одеського району Одеської області в особі служби у справах дітей виконавчого комітету надав до суду відзив, позовні вимоги не визнав, у заяві зазначив, що доводи позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів (а.с. 31-33).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник відповідача Чорноморський міський відділ РАЦС в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції надав до суду заяву про розгляд без їх участі та залучення третьої особи (а.с. 27).

Відповідач ЧМР Одеського району Одеської області в особі служби у справах дітей виконавчого комітету надав до суду відзив, позовні вимоги не визнав, у заяві зазначив, що доводи позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів (а.с. 31-33).

Представник відповідача Чорноморський міський відділ РАЦС в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі та не заперечували проти заявлених вимог (а.с. 48).

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області надав до суду заяву про відкладення справи (а.с. 52).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.01.2022 року було відкрито провадження та призначено до розгляду (а.с. 23).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області залучено третіх осіб по справі (а.с. 38).

Від 02.06.2022 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відмовлено в задоволенні заяви про відкладення слухання справи (а.с. 66).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 15).

Відповідно свідоцтва про усиновлення, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усиновили ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14).

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2014 року - ОСОБА_2 отримав спадщину в розмірі Ѕ частини кв. АДРЕСА_2 (а.с.9).

Листом № 269 від 28.04.2021 року ЧМР служба у справах дітей ВК ЧМР Одеського району Одеської області надало відповідь ОСОБА_1 про те, що заява про скасування усиновлення може розглядатись в судовому порядку (а.с 10).

Згідно заяви від 05.04.2021 року, ОСОБА_1 звертався до ЧМР служби у справах дітей ВК ЧМР Одеського району Одеської області з питанням про скасування усиновлення (а.с. 11).

Відповідно заяви, позивач ОСОБА_1 звертався до Чорноморського відділу поліції від 02.11.2021 року про крадіжку його сином ОСОБА_2 у нього грошових коштів у розмірі 3 тисячі доларів (а.с. 12).

Згідно листа №01-12/25 від 17.01.2022 року міського центру соціальних служб за відомостями про сім`ю ОСОБА_3 зазначено, що дитині ОСОБА_2 створені умови проживання на найвищому рівні, після смерті матері батько не справлявся з вихованням дитини, допомога психолога надана одноразово, на інші сеанси психологічної допомоги дитина не з`явилась 34-35 (а.с.19).

Відповідно характеристики студента Тилігульського аграрного фахового коледжу зазначено, що ОСОБА_2 нарікань на поведінку не має, показав задовільні знання з дисциплін, характер спокійний, скритний, безвідповідальний, батько піклується ним, проявляє інтерес до його навчання (а.с. 36).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 СК України. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу) (ч.1).

У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення (ч.2).

Згідно зі ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо:

1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання;

2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення;

3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків (ч.1).

Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття.

Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї (ч.2).

Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися (ч.3).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши норми діючого законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про скасуванням усиновлення.

Згідно практики ВС України по справі №175/1713/20 (провадження №61-189-св22) від 23.06.2022 року зазначено - «Відмова батька від дитини є незаконною та такою, що порушує права та інтереси дитини.

Підстав, передбачених ст. 238 Сімейного кодексу України (далі - СК України) щодо скасування усиновлення, немає. Скасування усиновлення порушує права дитини проживати та виховуватися у сім`ї і не відповідає інтересам дитини щодо отримання батьківської уваги та догляду, що суттєво вплинуло на його поведінку та стан здоров`я. Обґрунтування позовних вимог про неможливе спільне проживання усиновленої дитини у сім`ї позивача викладаються без будь-якого документального підтвердження (медичне обстеження дитини, висновки фахівців психологів та інше). Отже, у бажанні батька скасувати усиновлення неповнолітнього вбачається свідома відмова від дитини, що не свідчить про дотримання інтересів самої дитини.

Відповідно до статей 32, 51 Конституції України, статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ч. 1, 2 та 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.

З метою недопущення порушення інтересів дитини ч. 1 ст. 238 СК України передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.

Так, у ч. 1 ст. 238 СК України зазначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей» від 15 лютого 2011 року № 3017-VI, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Отже, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди між усиновлювачем та усиновленим в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інші обставини, що негативно впливають на емоційний стан дитини.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15.04.2022 року у справі № 343/1092/20 (провадження № 61-7355св21).

Отже, одним із головних критеріїв щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед на сімейному вихованні.

Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах.»

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах, 1) № 204/586/20 (провадження № 61-8871св21) від 27.10.2021 року, 2) № 381/4827/17 (провадження № 61-1661св19) від 25.04.2019 року.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що за змістом ч. 2 ст. 238 СК України, виключною підставою для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття може бути лише протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача, яка загрожує життю чи здоров`ю усиновленого, усиновлювача чи іншого члена сім`ї.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 серпня 2019 року у справі №758/3123/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №445/1559/18.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 238 СК України визначено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

Якщо усиновлення мало місце до досягнення особою повноліття, то його скасувати за загальним правилом неможливо, за винятком встановлених у передбаченому законом порядку фактів протиправної поведінки усиновлювача чи усиновленого, що загрожувала життю, здоров`ю усиновленого, усиновлювача або інших членів сім`ї.

У разі здійснення усиновлення вже повнолітньої особи, то воно може бути скасоване відповідно до ч. 3 ст. 238 СК України у двох випадках: 1) за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або 2) на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був усиновлений неповнолітньою дитиною (у віці 4 років) та на даний час не досягнув повноліття.

Зважаючи на викладені обставини справи та норми закону, суд прийшов до висновку, що оскільки усиновлення ОСОБА_2 відбулось до досягнення ним повноліття і судом не встановлено існування протиправної поведінки усиновленого, усиновлювача, що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї, то відсутні підстави для скасування усиновлення.

Позивач не надав доказів в обґрунтування позовних вимог про скасування усиновлення в частині існування протиправної поведінки усиновленої, усиновлювача, що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленої або інших членів сім`ї.

Доводи позивача, що до правовідносин, які виникли, необхідно застосувати ч. 2 ст. 238 СК України є необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалось, таке скасування усиновлення може мати місце лише за взаємною згодою або якщо сімейні відносини між усиновленим та усиновлювачем не склалися.

Аргументи позивача суд вважає неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказані позовні вимоги про скасування усиновлення не ґрунтуються на вимогах закону, відсутнє визнання відповідачем позову.

На підставі викладеного в задоволення позову слід відмовити.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 - 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області в особі представництва - служба у справах дітей, Кузьміна Олега Володимировича, треті особі - Чорноморський міський відділ реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Орган опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, Ананьївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції про:

Скасування батьківства ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відносно усиновлення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), згідно свідоцтва про усиновлення від 23 грудня 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області.

Зобов`язання Чорноморського міського відділення державної реєстрації актів цивільного стану в одеській області Південного міжрегіонального правління Міністерства Юстиції скасувати свідоцтво про усиновлення від 23 грудня 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, та свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого від 23 грудня 2009 року за актовим записом № 16, зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 23 серпня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області В.В.Смирнов