КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9430/2022
У Х В А Л А

17 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Кашперської Тамари Цезарівни, Фінагеєва Валерія Олександровича, Яворського Миколи Анатолійовича у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні квартирою та стягнення упущеної вигоди, -

в с т а н о в и в :

15 серпня 2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А., мотивована вчиненням даною колегією дій, які свідчать про прояви упередженості чи безсторонності.

Зокрема, заявник вказував, що 30 березня 2021 року ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва по справі № 760/18551/18 за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. про встановлення нікчемності правочину у зв`язку з його удаваністю та визнання договору недійсним, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про продовження процесуального строку на виконання ухвали від 25 листопада 2020 року про зустрічне забезпечення відмовлено, клопотання представника ОСОБА_2 про скасування ухвали про вжиття заходів забезпечення позову задоволено: скасовано ухвалу від 20 липня 2018 року про забезпечення позову, якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; скасовано ухвалу від 25 листопада 2020 року про зустрічне забезпечення у справі, якою було зобов?язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Солом?янського районного суду м. Києва суму в розмірі 200000 грн.

23 квітня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кашперської Т.Ц., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року про скасування ухвал про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення у справі № 760/18551/18, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року повернув особі, яка її подала.

04 серпня 2021 року Верховним Судом касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року було скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

19 жовтня 2021 року постановою Київського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року скасовано та повернуто справу № 760/18551/18 для продовження розгляду питання про скасування ухвал про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Крім того, заявник зазначав, що 11 лютого 2022 року Київським апеляційним судом у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А., розглядалася в порядку письмового провадження цивільна справа № 760/18551/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року про виправлення описки, апеляційну скаргу було залишено без задоволення, ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року залишено без змін.

Отже, згідно доводів ОСОБА_1 , колегія судової палати з розгляду цивільних справ у складі Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А. вже розглядала справу між тими ж сторонами та з приводу того ж об`єкту нерухомості за позовом, заявленим з інших підстав, а тому вже сформувала свою позицію з приводу спору, що, на думку заявника, може свідчити про упередженість у вирішенні даної апеляційної скарги ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року про забезпечення позову по справі № 760/34352/21, яке обумовлене рамками висновків у попередній справі № 760/11851/18, що впливатиме на об`єктивність при вирішенні справи № 760/34352/21.

Судом встановлено, що ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року в справі № 760/34352/21задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній справі, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року про забезпечення позову та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А. відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк до 22 серпня 2022 року для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про відвід, перевіривши доводи заявника, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу із наступних підстав.

Статтею 36 ЦПК України встановлено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Апеляційний суд вважає, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Доводи заявника про упередженість і необ`єктивність колегії суддів є необґрунтованими і безпідставними, оскільки ґрунтуються виключно на нічим не підтверджених припущеннях. Незгода заявника з процесуальним рішенням в інших справах не може бути підставою для відводу.

Отже, доводи, якими ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід колегії суддів Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О., Яворського М.А., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності колегії суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі наведеного, керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Кашперської Тамари Цезарівни, Фінагеєва Валерія Олександровича, Яворського Миколи Анатолійовича визнати необґрунтованою.

Передати вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.