Справа № 585/3620/21
Номер провадження 2/585/117/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі :

головуючого - судді Євлах О.О.,

за участі:

секретаря :- Безручко О.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

третіх осіб: ОСОБА_3 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Цимбал Володимир Іванович

відповідач - ОСОБА_4 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору :

ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6

вимоги позивача : про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, права власності на 1 / 2 частку цього майна, визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на зазначене майно та стягнення судових витрат,-негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, права власності на 1 / 2 частку цього майна, визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на зазначене майно та стягнення судових витрат.

2. Позов обґрунтувала тим, що вона ОСОБА_1 в квітні 1998 року, точної дати вона не пам`ятає, познайомилась з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приблизно з вересня 1998 року і по 25 жовтня 2017 року вона з ОСОБА_7 стали проживати однією сім`єю в будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_1 , та стали вести з ним спільне господарство, мали спільний бюджет та були пов`язані спільним побутом. Так, протягом майже 19 років спільного проживання, спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, за попередньою з останнім домовленістю, відкладали грошові кошти для придбання власного житла. 03.03.2017 року вона з ОСОБА_7 , проживаючи разом, придбали за спільні кошти у власність житловий будинок з надвірними будівлями й спорудами та земельну ділянку, кадастровий номер :04:002:0152, по АДРЕСА_2 . Право власності на вказане майно за ініціативою ОСОБА_7 було зареєстроване за ним.

Загальна вартість спільно придбаного нерухомого майна на час придбання становила 36830,00 гривень.

26.10.2021 року вона з ОСОБА_7 проживали разом однією сім`єю в будинку АДРЕСА_2 та продовжували вести спільне господарство. За час проживання з ОСОБА_7 ними за спільні кошти було значно поліпшено первинний стан вищевказаного будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме: під`єднано будинок до системи центрального водопостачання, замінено дерев`яні вікна в будинку на металопластикові, зроблено капітальний ремонт кухні, на загальну суму 30000,00 гривень.

Крім того, на початку 1998 року ОСОБА_7 , перебуваючи до 11.12.2000 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , але фактично припинивши з останньою шлюбні відносини та не проживаючи з нею, придбав у власність автомобіль марки «ВАЗ-2108»,1986 року випуску, жовтого кольору з об`ємом двигуна 1300 куб.м. реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ним 27.06.1998 року.

Рішенням Роменського міського суду від 21.03.2002 року визнано право власності та передано у користування ОСОБА_7 автомобіль марки «ВАЗ-2108»,1986 року випуску, жовтого кольору, двигун № НОМЕР_2 . Кузов № НОМЕР_3 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 її частку в автомобілі грішми в сумі 2062 грн. На виконання вищевказаного рішення суду ОСОБА_7 , за рахунок її особистих заощаджень, сплатив ОСОБА_8 2062 грн. тобто її частку в спірному автомобілі. В подальшому, вказаний автомобіль перебував у їхньому з ОСОБА_7 користуванні та вони за спільні кошти забезпечували його обслуговування й ремонт, тобто утримували даний автомобіль в належному технічному стані. Зважаючи на це вона фактично набула у власність Ѕ частку даного автомобіля.

У зв`язку із зазначеним у питаннях здійснення права сумісної власності, права на укладання договорів, розпорядження майном, визначення порядку користування майном, розпорядження часткою у майні, спадкуванні майна, виникла потреба у встановленні факту проживання однією сім`єю, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, а спадкоємець за заповітом ( відповідач) у добровільному порядку поділити спільне майно не бажає, чинить перешкоди в користуванні майном, яке було набуте та відремонтоване за час їхнього з спадкодавцем спільного проживання і за спільні кошти.

2. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов вважає незаконним та необґрунтованим. Позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу до 01.01.2014 року та визнання автомобіля ВАЗ-2108, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 об`єктом права спільної сумісної власності та визнання за позивачкою Ѕ частки вказаного автомобіля суперечить висновкам щодо застосування відповідних норм права. Викладених в постановах ВС від 10.1.2018 року у справі № 711/1303/16-ц, від 24.04.2020 року у справі № 554/2491/17 , від 0306.2020 року у справі № 522/17429/17 та вимогам ст.58 Конституції України, ст.7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини , пункту 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України, КпШС, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.263 ЦПК України і є незаконними та необґрунтованими.

Крім того відповідач вказав на те, що позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.09.1998 року та визнання автомобіля ВАЗ-2108, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 об`єктом права спільної сумісної власності та визнання за позивачкою Ѕ частки вказаного автомобіля суперечить вимогам ст.17 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст.25 СК України, оскільки попередній шлюб батька з матір`ю був розірваний лише 22.12.2000 року.

Також відповідач вказує на те, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу протягом грудня 2016 року по червень 2017 року та визнання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,2500 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:002:0152, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної та визнання за позивачкою Ѕ частки вказаного нерухомого майна суперечить висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним в постановах ВС від 02.05.2018 року у справі № 569/16289/15, від 10.10.2018 року у справі № 367/7714/16-ц, від 24.04.2020 року у справі № 554/249*1/17, від 22.09.2020 року у справі № 2147/6174/15-ц, від 06.0-8.2018 року у справі № 313/403/14-ц та вимогам ст.ст. 57,74 Сімейного кодексу України, ст..13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Ст.263 ЦПК України і є незаконними та неогрунтованими. Зважаючи на вищевикладене відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Зазначила про те, що у відзиві інформація викладена не правдива. Вони з покійним постійно жили разом з ОСОБА_7 . Будинок був придбаний за спільні кошти, за 25000 гривень. У нотаріуса вона присутня не була. Чому зазначено у договорі, що не перебуває у фактичних шлюбних відносинах вона не знає. Документами на придбання будинку займався гр. ОСОБА_9 . При передачі коштів вона присутня не була. Коли покійний приїхав до неї проживати, то в нього був автомобіль і коли ділили автомобіль із колишньою дружиною, то вона сплачувала за половину вартості автомобіля, бо у ОСОБА_7 коштів на виплату дружині не було. Саме тому вона вважає, що автомобіль є їх спільною власністю з померлим ОСОБА_7 . Зареєстрована в с.Якимовичі, бо це їх дача, яка придбана на її ім`я.

4. Третя особа ОСОБА_3 позов не визнав, суду повідомив, що проти позову заперечує. Вважає його не обгрунтованим. Автомобіль придбано до спільного проживання батька з позивачкою. Будинок було придбано батьком не у період спільного проживання . Частину коштів за будинок батьку надавав відповідач, ОСОБА_4 , бо в нього було більше можливостей надати допомогу батьку. Батько завжди казав, що автомобіль буде йому , а будинок відповідачу. В батька не було спільної мови з дітьми позивачки. Те що заповіт лише на брата, відповідача у справі, це не є перешкодою, у них із братом не має конфлікту з приводу спадщини. У спірному будинку батько жив з позивачкою з 2017 року після придбання та примирення з нею. З 1998 р. батько жив з позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 . На скільки йому відомо, то позивачка ніде офіційно не працювала. Батько працював у котельні, а потім сам на себе. З 2000 року ходив за місцем проживання батька з позивачкою. Вважає, що батько жив із позивачкою сім`єю. Батько був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 і у позивачки зареєстрований не був. У період з 2016 по 2017 рік батько проживав у своєї матері і придбав будинок через конфлікт із сином позивачки, вважає, що будинок не може бути спільним сумісним майном.

5. Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що живе в АДРЕСА_4 . Сторони знає, стосунки з ними добрі. Він товаришував із ОСОБА_11 . Останній запитав у нього, що хоче придбати будинок. Вони з дружиною показали йому 3 будинки в с.Анастасівка. ОСОБА_12 приїхав із ОСОБА_1 . Їм сподобався один будинок. З власником будинку зводив він. 03 березня 2017 року його другом ОСОБА_7 було придбано будинок в АДРЕСА_2 . Вважав їх дружиною та чоловіком. З дня придбання в будинку жили ОСОБА_12 з ОСОБА_13 . Ремонт робив ОСОБА_12 . Бував у них в гостях. Заїжджав до них майже щодня. Знав ОСОБА_15 та ОСОБА_13 10 років. За час проживання надбали багато майна. Після похорону у будинок не заходив, яке там майно зараз залишилось він не знає. Які були відносини у ОСОБА_11 із сином позивачки він точно не знає. Він бачив, що той приїздив у гості, допомагав ремонту. На сина позивачки ОСОБА_12 не скаржився. Про те, що ОСОБА_12 з ОСОБА_13 хочуть купити будинок, вони сказали разом, коли вони відпочивали, сиділи за столом. ОСОБА_17 знає як особу, яка була в гостях у ОСОБА_12 , там і познайомився. Познайомився із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 в с.Якимовичі Роменського району. Він там має господарство, а ОСОБА_12 з ОСОБА_13 приїздили на дачу. З розповіді ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знає, що вони жили в м.Ромни. Чому договір купівлі -продажу на будинок був лише на ОСОБА_12 він не знає. Бюджет у них був спільний. Мали взаємні права і обов`язки. Торгували на ринку. У нотаріуса не був. При обговоренні питань із власником будинку він присутній не був. Будинок, який порадив ОСОБА_12 з ОСОБА_13 господар просив 100 000 грн.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що живе в АДРЕСА_2 . Знає ОСОБА_13 як сусідку. Інших осіб не знає. ОСОБА_11 та ОСОБА_13 знає з часу придбання ними будинку з лютого 2017 року. Бачили як у кінці січня 2017 року вони приїздили дивитись будинок по АДРЕСА_2 . З того часу їх і знає. При купівлі будинку присутня не була. Заселились у будинок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 разом. Заселились на весні. Була у будинку. Раз у місяць заходила. Жили вони сім`єю. Жили добре. Чиї були кошти на придбання будинку їй не відомо. Знайомство відбулося за ініціативою ОСОБА_12 , він зайшов до її свекра і сказав, що він буде їх новий сусід і буде жити із жінкою ОСОБА_13 . Спільних дітей у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не має. Часто у них бачила сина ОСОБА_24 та дочку ОСОБА_25 . Дітей ОСОБА_11 ніколи не бачила. Із розмови знала, що у ОСОБА_12 є 2 сини. Як ставиться до своїх синів не розповідав. ОСОБА_13 завжди говорила про ОСОБА_26 дітей як своїх. Порося закололи, то ділили на всіх дітей. Автомбіль у ОСОБА_12 із ОСОБА_13 був. Чий він вона не знає. ОСОБА_12 з ОСОБА_13 жили в одній кімнаті. Де вони працювали не знає. При передачі коштів за будинок присутня не була. Вартості будинку не знає.

Свідок ОСОБА_28 суду повідомила, що живе в АДРЕСА_5 . ОСОБА_13 знає як сусідку за адресою по АДРЕСА_5 . Ірина жила в будинку АДРЕСА_1 . Знає ОСОБА_13 з часу, коли вона була дитиною. ОСОБА_12 знає з часу, коли він став жити з ОСОБА_13 . З якого року не знає. Жили вони багато років. Разом з ними жили ОСОБА_13 діти. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 жили сім`єю. Раніше в будинку жили ОСОБА_13 батьки, а потім вони поїхали. До ОСОБА_12 у ОСОБА_13 був чоловік ОСОБА_29 , з яким у них було 2 дітей. Потім він поїхав, а через деякий час з ОСОБА_13 почав проживати ОСОБА_12 . Які стосунки були у ОСОБА_12 із ОСОБА_13 вона не знає. Які стосунки були в ОСОБА_12 із дітьми ОСОБА_13 не знає. Коли поїхали батьки ОСОБА_13 не пам`ятає. Коли переїхала ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проживати в інше місце це було років 5-6 тому. Коли переїхали в Анастасівку , то ОСОБА_13 не поверталась уже жити в АДРЕСА_6 , то бачила як ОСОБА_12 робив забор і ремонти в будинку. Будинок належав батьку ОСОБА_13 . Бачила дітей ОСОБА_12 . Частіше бачила ОСОБА_32 . Автомобіль бачила у ОСОБА_12 і він на ньому їздив. Про будинок в с.Анастасівка нічого не знає.

Свідок ОСОБА_33 суду повідомила, що живе в АДРЕСА_5 . Знає ОСОБА_13 як сусідку, та знала ОСОБА_12 , як чоловіка ОСОБА_13 . ОСОБА_13 знає з часу, коли ОСОБА_13 була ще дитиною. ОСОБА_12 знає з 1999 року. Коли він почав проживати з ОСОБА_13 . Бачила їх часто. Бувала дома. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 жили сім`єю. ОСОБА_12 працював у школі протягом 4-х років. За чиї кошти жили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не знає. Спільне господарство вели у виді утримання курей, були взаємні права і обов`язки. Коли переїхали у село, то вона їх бачила не часто, лише коли приїздили у гості до дітей. З часу коли приїхав ОСОБА_12 , то робив ремонт у будинку та добудував гараж. Ремонтували кухню. Чий був автомобіль не знає. У ОСОБА_13 був чоловік до ОСОБА_12 . До якого року він жив з ОСОБА_13 не знає. Вони були у шлюбі. Коли розлучились не знає. Чи були ОСОБА_12 у шлюбі з ОСОБА_13 не знає. Чи ОСОБА_12 був у шлюбі не знає. Про будинок в с.Анастасівка нічого не знає.

Свідок ОСОБА_34 суду повідомив, що із сторонами не вороги не родичі. Будинок в АДРЕСА_2 продавала його рідна сестра, але фактично продавав він. Будинок оголосили у продаж, сусід сказав, що знайшов покупця. Це були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_9 займався оформленням. Розрахунок за будинок проводили в нього. Він був присутній. Точну суму, яку передавали не пам`ятає. При передачі коштів були ОСОБА_12 , він, його сестра та ОСОБА_9 . І здається була ОСОБА_13 . Порахували кошти. Віддали частину за роботу ОСОБА_9 . ОСОБА_13 і ОСОБА_12 жили в цьому будинку до смерті ОСОБА_12 . У нотаріуса при оформленні він не був. Ніяких речей піся смерті ОСОБА_12 належних йому він не купував. Розмови про те, чому ОСОБА_12 зазначив, що не перебуває у фактичних шлюбних відносинах, він не знає.

Свідок ОСОБА_36 , суду повідомив, що зі сторонами не вороги не родичі. Знає ОСОБА_13 та ОСОБА_11 з 2018 чи 2019 року. Про купівлю будинку АДРЕСА_2 він нічого не знає. Знає лише, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 жили в цьому будинку. Жили сім`єю. Неодноразово бував у них в гостях. Чому вони переїхали від дітей точно не знає, але ОСОБА_12 говорив, що треба було це зробити раніше.

Свідок ОСОБА_37 , суду повідомив, що зі сторонами не вороги, далекі родичі з ОСОБА_12 . Знав ОСОБА_11 та ОСОБА_13 як чоловіка та жінку. Спочатку вони жили разом. А потім у 2016 році ОСОБА_12 прийшов проживати до матері. Казав, що син ОСОБА_13 підняв на нього руку. Півроку жив у матері. Потім повернувся до ОСОБА_13 і вони купили хату. ОСОБА_12 казав, що син ОСОБА_39 дав гроші на хату, і що він зробить заповіт на ОСОБА_39 на хату та автомобіль. Про це він казав йому вже після того як купили хату. Кошти ОСОБА_13 та ОСОБА_12 заробляли спільно. Разом їздили торгувати на базар.

Свідок ОСОБА_40 суду повідомив, що зі сторонами не вороги не родичі. Живе по сусідству з матір`ю ОСОБА_11 ,- ОСОБА_41 . ОСОБА_12 знав з дитинства. ОСОБА_13 бачить вперше. Десь у 2017 чи 2018 році ОСОБА_12 жив у своєї матері. Жив у матері десь 6 місяців. Будинок в с.Анастасівка куплений в період як жив у матері. Чи були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сімєю, він не знає, бо разом він їх не бачив. Коли жив у матері, то на його питання відповідав, що це сімейні розбірки.

Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що зі сторонами не вороги не родичі. З ОСОБА_12 були друзі з 1990 року. Знає всі сторони по справі. З кінця 2016 року, з ОСОБА_12 спілкувався дуже часто. Він особисто платив комунальні платежі за хату в с.Анастасівка. В кінці 2016 року ОСОБА_12 приїхав до нього і сказав, що син ОСОБА_13 підняв на нього руку. Розповідав, що хоче купити хату, але коштів не вистачає. Він особисто говорив із сином ОСОБА_12 ОСОБА_47 , той давав кошти на будинок. Частину коштів ОСОБА_43 перерахував йому на банківський рахунок, щоб він оформив купівлю-продаж. При оформленні в нотаріуса був присутній він, брат продавця, ОСОБА_12 та власниця будинку. Коли оформили хату, то в цей же день ОСОБА_12 написав заповіт на сина. Документи на хату та заповіт зберігались у нього. Пізніше ОСОБА_12 забрав документи на хату, а заповіт залишився у нього. Про нього ніхто не знав до його смерті. Кошти передавали до підписання договору купівлі-продажу. Яку суму заплатив за будинок він не знає. У 1998 році коли купляли автомобіль, то ОСОБА_12 жив із першою жінкою. ОСОБА_13 та ОСОБА_11 сім`єю не вважав, бо вони то жили, то не жили. ОСОБА_12 коли оформляв субсидію, то не вказував ОСОБА_13 як дружину. У договорі купівлі-продажу ОСОБА_12 не вказував фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_13 ,чому він не знає. В с.Анастасівка в будинку бував разів 10-15 за весь час. Господарство там було. Цим займався в основному ОСОБА_12 . Коли міняли вікна в будинку на пластикові, то він йому допомагав міняти. Коштів за допомогу він не отримував. Кошти у будинок с.Анастасівка вкладав ОСОБА_12 . Поховання ОСОБА_11 здійснював син ОСОБА_43 . Він надавав кошти. Поховання здійснювали із АДРЕСА_3 . Про купівлю будинку в с.Анастасівка вперше домовлятись їздили він та ОСОБА_12 , ОСОБА_12 говорив про кошти. Хто після цього їздив до власниці, то він не знає.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 18 січня 2022 року.

7. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2022 року зарито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. Встановлено, що до суду звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ( а.с.17-18)

9. Згідно довідки квартального комітету № 10 виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 01 вересня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 . В будинку за адресою: АДРЕСА_1 , фактично з 1998 по 2017 рік проживали та вели спільне господарство ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . ( а.с.19).

10. Згідно договору купівлі-продажу від 03.03.2017 року продавець ОСОБА_44 , 1953 року народження продала, а покупець- ОСОБА_7 , 1958 року народження придбав житловий будинок АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :04:002:0152. (а.с.20-21).

11. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.03.2017 року житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстрований на право приватної власності за ОСОБА_7 . ( а.с.22).

12. Технічний паспорт на будинок АДРЕСА_2 виготовлений на ім`я замовника - ОСОБА_7 (паспорт НОМЕР_4 ). (а.с.23-25).

13. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.03.2017 року продавець ОСОБА_44 продала, а покупець ОСОБА_7 придбав земельну ділянку площею 0.25 га за адресою АДРЕСА_2 . ( а.с.26-27).

14. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.03.2017 року земельна ділянка площею 0.25 га за адресою АДРЕСА_2 за кадастровим номером :04:002:0152 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_7 . ( а.с.28).

15. Згідно довідки Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області № 02-12/244 від 30.08.2021 року відповідно до книги по господарського обліку № 3 за 2021-2025 роки, номер по господарського обліку 0108-1 домогосподарство за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та був зареєстрований за даною адресою з 26 жовтня 2017 року. Разом з померлим ОСОБА_7 за даною адресою з 26 жовтня 2017 року проживала його цивільна дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою вони вели спільне господарство. ( а.с.29).

16. Згідно довідки що видається в зв`язку з оформленням спадкових справ ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 . Заповіт від імені ОСОБА_7 виконавчим комітетом Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області не посвідчувався. На час смерті з мерлим ОСОБА_7 проживала (без реєстрації) цивільна дружина- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .( а.с.30).

17. Згідно свідоцтва про реєстрацію автомобіль ВАЗ 2108, 1986 року випуску зареєстрований за ОСОБА_7 ( а.с.31).

18. Згідно рішення Роменського міського суду Сумської області від 21 березня 2022 року визнано право власності та передано у користування ОСОБА_45 автомобіль ВАЗ-2108, 1986 року випуску, жовтого кольору, двигун № НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 її частку в автомобілі в грошовій сумі 2062 грн. ( а.с.32-33).

19. Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 стверджується, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . ( а.с.34).

20. Згідно заповіту від 03.03.2017 року( внесеного до реєстру за № 60329591) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в т.ч. і належний йому на праві приватної власності житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . (а.с.35).

21. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 68508707 зареєстровано спадкову справу після спадкодавця ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с.36).

22. Згідно звіту про оцінку майна на замовлення ОСОБА_1 станом на дату оцінки 04.11.2021 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (02.01) кадастровий номер :04:002:0152 вартість всього майна складає 73000,00 гривень. (а.с.37-63)

23. Згідно висновку про оцінку транспортного засобу № 137/21 від 08.11.2021 року ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату оцінки може складати 50900,00 гривень. (а.с.64-82)

24. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвали шлюб 22 грудня 2000 року. ( а.с.133).

25. Згідно Виписок по особовому рахунку за 03.03.2017 року ОСОБА_17 останньому було видано 10000,74 грн та 9950,00 грн.(а.с.134-135)

V. Норми права.

26. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 571/1306/16-ц (провадження № 61-29896св18) зроблено висновок, що «розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону «Про власність», стаття 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини 1 статті 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим».

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування положень статті 17 Закону України «Про власність» містяться в постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року в справі № 280/489/15-ц (провадження № 61-8903св18) та від 06 червня 2019 року в справі № 757/41827/15-ц (провадження № 61-28916св18).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша, п`ята, шоста, сьома статті 81 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1 та 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/16486/18.

VI. Оцінка суду.

27. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

Так, зокрема, суд вважає доведеною позовну вимогу позивача в частині встановлення факту, в зв`язку з чим вважає за необхідне ухвалити рішення яким - встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року (тобто з часу введення в дію Сімейного кодексу України норми якого визначають , що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, при цьому перебування у зареєстроваеному шлюбі не є обов`язковим) по 01 січня 2017 року (що підтверджено довідкою ( а.с.19)) та з 26 жовтня 2017 року по 06 травня 2021 року (що підтверджується довідками № 02-12/244 від 30.08.2021 року та № 245/5-34 від 30.08.2021 року ).( а.с.29-30).

При цьому судом враховується, що ОСОБА_7 до 2000 року перебуває у іншому шлюбі. Період з 01 січня 2017 р. по 26 жовтняґ 2017 року не може бути задоволений, оскільки беззаперечних доказів спільного проживання позивача з ОСОБА_7 , суду не надано.

В іншій частині позовних вимог відмовити виходячи з наступного.

В частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер - :04:002:0152, під АДРЕСА_2 позов задоволенню не підлягає, оскільки договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки укладено ОСОБА_7 03.03.2017 року, тобто в час коли він проживав сам у матері і у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 не перебував, що підтвердили свідки, які сспостерігали їх життя особисто і не довіряти їм у суду підстав не має. (а.с.20-21, 26-27)

Також , суду не надано доказів того, що будинок придбано внаслідок спільної праці позивача та ОСОБА_7 , як сім`ї. Натомість надано докази того, що кошти на будинок надавав син ОСОБА_7 . Додатково ця обставина доводиться складанням заповіту ОСОБА_7 на користь сина ОСОБА_43 одночасно з оформленням договору купівлі-продажу на будинок.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довела, що житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 набуто внаслідок спільної праці та в період фактичних шлюбних відносин позивача та ОСОБА_46 , а тому робить висновок про непоширення на вказаний об`єкт нерухомого майна правового режиму спільної сумісної власності. У зв`язку з чим в цій частині відмовляє в задоволенні позову.

В частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 автомобіля марки «ВАЗ-2108», 1986 року випуску, жовтого кольору, з об`ємом двигуна 1300 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позов задоволенню також не підлягає, оскільки цей автомобіль був придбаний ОСОБА_7 в попередньому шлюбі з ОСОБА_8 , а сплата коштів за цей автомобіль позивачем як вона зазначає, не може бути підставою для визнання цього автомобіля спільною сумісною власністю.( а.с.31-33)

Позов в частині визнання частки померлого ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на вищезазначений житловий будинок, земельну ділянку та автомобіль марки «ВАЗ-2108», 1986 року випуску також задоволенню не підлягає, оскільки це майно не визнано спільною власністю позивача та померлого ОСОБА_7 .

VІІ. Розподіл судових витрат.

28. Відповідно до статті 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного. В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача з відповідача на її користь необхідно стягнути 454,00 гривень сплаченого судового збору за позовну вимогу в частині встановлення факту.

30. Щодо витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановлено, що відповідно до квитанції № 52 від 23 листопада 2021 року адвокатом Цимблал В.І. отримано від ОСОБА_1 гонорар в сумі 7700,00 гривень за надання правничої допомоги, а саме: складання договору про надання правничих послуг, складання та виготовлення адвокатських запитів, складання та виготовлення позовної заяви, захист прав та інтересів позивача в якості її представника в Роменському міськрайсуді, 90.( а.с.84-87).

З огляду на те, що позов ОСОБА_1 задоволено частково (одна позовна вимога задоволена, а в задоволенні 3-х позовних вимог відмовлено), суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1925 (одну тисячу девятсот двадцять пять) гривень 00 копійок витрат по оплаті правничої допомоги адвоката ( 7700х4), що є співмірними та розумними з точки зору проведеної адвокатом роботи в цій конкретній справі та з врахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Цимбал Володимир Іванович до ОСОБА_4 , треті особи , які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору : ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, права власності на 1 / 2 частку цього майна, визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на зазначене майно та стягнення судових витрат - задовольнити частково.

2. Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 січня 2017 року та з 26 жовтня 2017 року по 06 травня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

3.Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) в рахунок компенсації понесених судових витрат за сплачений судовий збір в розмірі - 454 (чотириста пятдесят чотири ) гривні 00 копійок та 1925 (одну тисячу девятсот двадцять пять) гривень 00 копійок витрат по оплаті правничої допомоги адвоката .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 12 серпня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання : АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_7

Представник позивача: адвокат Цимбал Володимир Іванович , місцезнаходження: м.Ромни, вул.Вознесенська,37, Сумської області, 42000.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Треті особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання: АДРЕСА_9 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце проживання: АДРЕСА_10 .

Приватний нотаріус Роменького районного нотаріального округу Торчицька Вікторія Миколаївна, місцезнаходження: АДРЕСА_11 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ