ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 серпня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/683/22

Головуючий у першій інстанції Рахманкулова І. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/800/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар: Приліпко В.В.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка.

Оскаржується рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 червня 2022 року.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ №198-к/ІІ від 17.11.2021 про відсторонення від роботи, підписаний ректором Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка; зобов`язати посадових осіб Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка допустити її до роботи за посадою диспетчера факультету дошкільної, початкової освіти і мистецтв; стягнути з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка на її користь середньомісячний заробіток за весь час незаконного відсторонення від роботи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01.11.2005 вона була прийнята на роботу до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка на посаду диспетчера факультету початкового навчання. 17.11.2021 вона прийшла на роботу з метою виконання своїх професійних обов`язків, але на тій підставі, що не надала сертифікат про вакцинацію проти хвороби COVID, її було відсторонено від роботи та вона не мала можливості виконувати свої професійні обов`язки. Зазначає, що ректору законодавчо заборонено вимагати від позивачки надання персональних даних, така незаконна вимога не може бути підставою для відсторонення від роботи. Таким чином відсторонення від роботи відбулося через відмову від щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, чим порушено право на працю, гарантоване Конституцією України, при цьому суперечить приписам ст.46 КЗпП України та ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 червня 2022 року визнано незаконним та скасовано наказ ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка № 198-к/ІІ від 17.11.2021 про відсторонення ОСОБА_1 від виконання роботи без збереження заробітної плати з 18.11.2021; стягнуто з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи за період з 18.11.2021 до 28.02.2022 у сумі 19999 грн 70 коп.; вирішене питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка просить рішення суду скасувати.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що відсторонення позивача від роботи відбулося на законних підставах, оскільки відповідно до законодавства профілактичні щеплення є одним з засобів реалізації протиепідемічних заходів, спрямованих на забезпечення санітарного благополуччя населення з метою запобігання поширенню інфекційних хвороб і правові акти є формою реалізації норм Конституції України у сфері охорони здоров`я.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на постанову КМУ № 1096 від 20.10.2021 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236», де постанова № 1236 доповнена п.41-6, відповідно до якого, зобов`язано керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій забезпечити 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 3 статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що Наказом МОЗ України №2153 від 04.10.2021 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», визначено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хайтов П.В. у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, зазначаючи, що відсторонення позивачки від роботи відбулось незаконно, з грубим порушенням Конституції України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що з 01.11.2005 ОСОБА_1 наказом відповідача №264 вк/ІІ від 03.11.2005 прийнята на посаду диспетчера факультету початкового навчання (а.с.12-14).

Наказом Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка №198-к/ІІ від 17.11.2021 диспетчера факультету дошкільної, початкової освіти і мистецтв ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 18.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Підставою відсторонення є наказ №358 від 20.10.2021 Про виконання вимог наказу МОЗ України щодо обов`язкового профілактичного щеплення (а.с10-11).

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 не визначене як обов`язкове.

Відповідно до ч.6 ст. 10 ЦПК України якщо суд приходить до висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Пунктом 1 статті 92 Конституції України встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.

Відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належить постанова Кабінету Міністрів України.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України і лише до її повноважень віднесено прийняття законів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відсторонення від роботи без збереження заробітної плати є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, з урахуванням положення пункту 1 статті 92 Конституції України, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки згідно з положеннями ст.ст. 43, 92 Конституції України, відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, тому таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать Постанова КМУ і Наказ МОЗ.

Матеріали справи не містять даних про те, що при відстороненні позивачки від роботи були дотримані приписи Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності, затвердженої наказом МОЗ № 66 від 14 квітня 1995 року.

При зверненні з апеляційною скаргою Національним університетом «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка було сплачено судовий збір у розмірі 2724,00 грн (а.с.111), але оскаржуване рішення має дві немайнові вимоги та вимогу майнового характеру, а тому слід стягнути недоплачену суму судового збору в дохід держави в розмірі 253,20 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 червня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка (14013, м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 53; ) в дохід держави судовий збір в розмірі 253 грн 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 серпня 2022 року.

Головуюча: Судді: