Ухвала

16 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 143/1155/21

провадження № 61-7852ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», яка підписана представником Препелицею Юлією Вікторівною, на постанову Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2022 року у складі колегії суддів: Міхасішина І. В., Войтка Ю. Б., Матківської М. В. у справі за позовом акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0645 від 27 жовтня 2020 року, яка станом на 20 жовтня 2021 року становить 109 762,76 грн.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року в складі судді: Сича С. М., у задоволенні позову АТ «Банк Кредит Дніпро» відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково. Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 0645 від 27 жовтня 2020 року в сумі 92 490,75 грн, з яких: залишку строкового кредиту - 80 803,32 грн; залишок простроченого кредиту - 11 686,98 грн; залишку прострочених відсотків - 00,45 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2022 року АТ «Банк Кредит Дніпро» через представника Препелицю Ю. В. подало касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить: скасувати оскаржену постанову апеляційного суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 залишку прострочених комісій у розмірі 17 272 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог; в іншій частині постанову апеляційного суду залишити без змін; стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 143/1155/21 становить 109 762,76 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 143/1155/21 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ «Банк Кредит Дніпро» подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Препелицею Юлією Вікторівною, на постанову Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков