КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-з/824/9214/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Соколової В.В., Шкоріної О.І.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Козлова Р.Ю.,

у справі за заявою Общєства с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Общєства с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» до ОСОБА_1 , Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" про дострокове припинення дії свідоцтв України № НОМЕР_1 , НОМЕР_4 на торговельні марки та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Общєство с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» звернулось до суду із позовом про дострокове припинення дії свідоцтв України № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на торговельні марки.

Позовні вимоги мотивує тим, що Общєство с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» є власником міжнародної реєстрації НОМЕР_5 на торговельну марку "ІНФОРМАЦІЯ_1". Права інтелектуальної власності позивача на торговельну марку "ІНФОРМАЦІЯ_1", охороняються в Арменії, Монголії, Киргизстані, Казахстані, Грузії та Туркменістані.

Разом з цим, позивачу було відмовлено в поширенні дії міжнародної реєстрації № НОМЕР_3 на територію України, у зв`язку з тим, що в Україні діють свідоцтва України № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 є власником свідоцтв України № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на торговельні марки "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Вказує, що торговельні марки "ІНФОРМАЦІЯ_1" за свідоцтвами України № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 не використовуються в Україні протягом 5 років.

Мотивуючи наведеним, просить суд достроково припинити дію свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку "ІНФОРМАЦІЯ_1" щодо усіх товарів 3 та 5 класів МКТП; достроково припинити дію свідоцтва України № НОМЕР_2 на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо усіх товарів 1 та 3 класів МКТП; зобов`язати Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, ведення якого здійснюється в електронній формі, відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку щодо усіх товарів 3 та 5 класів та здійснити публікацію про це в офіційний електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності; зобов`язати Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, ведення якого здійснюється в електронній формі, відомості про дострокове припинення свідоцтва України № НОМЕР_2 на торговельну марку щодо усіх товарів 1 та 3 класів МКТП та здійснити публікацію про це в офіційний електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.

Ухвалою Печерського районного суду від 24 червня 2021 року відкрито провадження у справі.

07 липня 2021 року Общєством с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що позивач звернувся до суду із цим позовом про дострокове припинення дії вищевказаних свідоцтв України щодо усіх товарів 3 та 5 класів МКТП. Рішення за таким позовом стосуватиметься прав та охоронюваних законом інтересів власника даних свідоцтв, а його виконання полягатиме в достроковому припиненні чинності вказаних свідоцтв шляхом внесення відомостей про його припинення до Державного реєстру свідоцтва України на знаки для товарів і послуг. Виконання такого рішення є можливим, якщо власником свідоцтв на момент вирішення спору та прийняття рішення з набуттям ним законної сили та на момент його виконання залишатиметься одна й та сама особа. Вказує, що власник свідоцтв за час між поданням позову та виконанням відповідного рішення може змінитися, що утруднить або унеможливить виконання даного рішення у випадку задоволення позовних вимог. Ускладнення або унеможливлення виконання такого рішення полягатиме у необхідності заміни відповідної сторони правонаступником.

Мотивуючи наведеним, просить суд заборонити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ): відмовлятися від свідоцтв України №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 на торговельні марки повністю або частково на підставі заяви; передавати виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2; видати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання торговельних марок за свідоцтвами України НОМЕР_1, НОМЕР_2 та заборонити Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» (вулиця Глазунова, 1, місто Київ-42, 01601, ) вносити до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки та публікувати в офіційному електронному бюлетені НОІВ «Промислова власність» зазначені вище відомості.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено та постановлено:

заборонити ОСОБА_1 відмовлятися від свідоцтв України №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на торговельні марки повністю або частково на підставі заяви; передавати виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельні марки за свідоцтвами України №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2; видати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання торговельних марок за свідоцтвами України НОМЕР_1, НОМЕР_2;

заборонити Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» вносити до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки та публікувати в офіційному електронному бюлетені НОІВ «Промислова власність» зазначені вище відомості.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованою, прийнятою з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що одним із критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Так, відповідно до позовної заяви предметом позову у цивільній справі, у межах якої подано заяву про забезпечення позову, є дострокове припинення дії свідоцтв України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на торговельні марки.

Зазначає, що позивач вважає, що ОСОБА_1 нібито не використовує свідоцтва України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на торгівельні марки протягом 5 років.

Проте заява про забезпечення позову ґрунтується вже на зовсім інших вимог, не співмірних з позовом в цілому. Позивач зазначає, що у разі отримання позитивного рішення та не застосування заходів забезпечення позову, власник свідоцтв може змінитись, що утруднить та унеможливить виконання такого рішення, що у свою чергу полягатиме у заміні відповідної сторони правонаступником.

Разом з цим, вказує, що Общєством с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснює будь-які активні дії, щодо продажу, відмови чи переоформлення свідоцтв України НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на торгівельні марки, а доводи заяви про вжиття заходів забезпечення позову є лише особистими припущеннями позивача.

Вказує, що оскаржувана ухвала Печерського районного суду міста Києва від 04 серпня 2022 року порушує законні права ОСОБА_1 , передбачені Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та випливають зі свідоцтв України НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на торговельні марки.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Задовольняючи заяву Общєства с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ініціювання даного спору позивачем пов`язане з достроковим припиненням дії свідоцтв України № НОМЕР_1 та НОМЕР_4 на торгівельні марки, стосуватиметься прав і охоронюваних законом інтересів власника даного свідоцтва. Ухвалене судом рішення у разі задоволення позову стосується інтересу позивача, а його виконання полягатиме у достроковому припиненні чинності вказаних свідоцтв шляхом внесення відповідних відомостей про їх припинення до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів та послуг. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про забезпечення позову стосується предмета судового дослідження, обраний вид забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, а також не перешкоджатиме господарській діяльності третім особам.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Встановлено, що Общєство с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» звернулось до суду з позовом про дострокове приниження дії свідоцтв України НОМЕР_1, НОМЕР_2 на торговельні марки (а.с.1-11).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.23).

07 липня 2021 року Общєство с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» звернулось до суду із заявою про забезпечення позову. Заяву мотивує тим, що в провадженні Печерського районного суду міста Києва на розгляді перебуває цивільна справа за позовом Общєства с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» до ОСОБА_1 про дострокове припинення дії свідоцтв України № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 на торговельні марки та зобов`язання вчинити дії, вказавши, що за час розгляду справи ОСОБА_1 може відмовитись від спірних свідоцтв, або ж надавати дозвіл будь-якій особі дозвіл на використання знаків, що у свою чергу утруднить чи унеможливить виконання можливого рішення суду.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про доцільність застосування конкретного заходу забезпечення позову, слід враховувати збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Разом з тим, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач не довів, а суд першої інстанції не навів необхідності та доцільності вжиття заходів забезпечення позову у визначений позивачем спосіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду . Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Проте у цій справі позивачем не надано доказів, а судом першої інстанції не встановлено обставин на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, не відповідають вимогам законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, порушують принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заява не обґрунтована заявником у контексті домірності заявленим позовним вимогам, а також необхідності застосування таких заходів для можливого ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення наступного змісту.

В задоволенні заяви Общєства с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Общєства с органичєнной отвєтствєнностью «Валента-Інтеллєкт» до ОСОБА_1 , Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" про дострокове припинення дії свідоцтв України № НОМЕР_1 , НОМЕР_4 на торговельні марки та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.В. Соколова

О.І. Шкоріна