Справа № 308/3306/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2022 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - Данко В.Й.,
секретаря судового засідання - Бокотей А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Ужгороді заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №308/3306/21 за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МІКС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне підприємство «Зодіак і К» про стягнення заборгованості
до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МІКС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне підприємство «Зодіак і К» про стягнення заборгованості, у якій вона просить суд стягнути на його користь судові витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 8700 грн.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2022 по справі №308/3306/21 у задоволенні позовних вимог співвласників багатоквартирного будинку «МІКС» про стягнення, у тому числі з ОСОБА_1 заборгованості, відмолено повністю.
У судове засідання позивач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, від представника позивача надійшла заява, у якій він проти стягнення витрат на правову допомогу заперечив повністю, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №308/3306/21 просив розглядати без його участі.
Решта учасників процесу в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення. До суду від адвоката Козакової М.В. надійшла заява про розгляд заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №308/3306/21 за її відсутності.
Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення суду, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу, суд встановив таке.
Рішенням суду від 25.07.2022 по вказаній справи зазначені позовні вимоги залишено без задоволення.

Відповідач-1, виходячи з наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, звернувся до суду з відповідною заявою б/н від 29.07.2022 шляхом її надсилання засобами поштового зв`язку. Вказана заява надійшла до суду 02.08.2022.

Суд з`ясував, що між відповідачем-1 та адвокатом Козакової М.В. укладеного договір про надання правової допомоги №3306 від 01.08.2021, за яким відповідач-1 як клієнт доручила Козаковій М.В. як адвокату здійснення її судового представництва по справі №308/3306/21-ц.

Пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що після його підписання клієнт здійснює попередню оплату в розмірі 8700 грн.

Згідно з актом №1 про надання правової допомоги від 27.07.2022 адвокат надала відповідачу-1 наступні види юридичної допомоги:

1)складення заява щодо отримання копії позовної заяви та додатків - 10 хв;

2)вивчення матеріалів, підготовка подання клопотань, відзиву - 2 год 10 хв;

3)клопотання про об`єднання - 20 хв;

4)оформлення заяв, надіслання на адресу відповідача, суду - 1 год;

5)надання письмових пояснень з 18 додатками - 1 год;

6)формування пакету документів на вимогу суду та подання через канцелярію;

7)участь в судових засіданнях.

Розрахунок проведено, виходячи з вартості послуг 1800 грн/год. Загальна вартість наданих послуг становить 8700 грн.

Зі змісту аналізованого акта слідує, що загальна вартість наданих послуг становить 11400 грн. Крім того, сторонами обумовлено зарахувати авансовий внесок розмірі 8700 грн. сплачений 01.08.2021, як часткову оплату зазначених вище послуг. Поряд із цим, факт проведення оплати підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №16 від 01.08.2021.

Відповідно до пункту 10 акта №1 про надання правової допомоги від 27.07.2022 клієнт зауважень та скарг стосовно об`єму наданої правової допомоги не має.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для ухвалення додаткового рішення, суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Утім, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року по справі №201/14495/16-ц вказав про таке: «оскільки заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування за рахунок позивача понесених відповідачем і третьою особою витрат на правничу допомогу не надсилалась протилежній стороні, що позбавило її можливості доводити неспівмірність цих витрат, колегія суддів самостійно визначає їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності».

Екстраполюючи викладене на обставини, що розглядаються судом по справі №308/3306/21, суд зауважує, що матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення суду не містять доказів її надсилання позивачу. За таких обставин суд управі самостійно дослідити співмірність та обґрунтованість заявленого до відшкодування розміру понесених адвокатських витрат.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року по справі № 922/1163/18).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд, визначаючи суми відшкодування, має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За правилами частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У вимірі обставин справи суд вказує на те, що складений представником відповідача-1 акт про надання правничої допомоги є частково неконкретизованим, оскільки не містить чіткого переліку наданих представником послуг.

Так, суд зазначає про те, що у складеному акті вказано про те, що вартість наданих клієнту послуг за участь адвоката у судових засіданнях становить 2500 грн. З обставин справи вбачається, що судові засідання по справі неодноразово відкладалися з об`єктивних причин, зокрема, через неявку відповідача-1 або його представника. У цьому аспекті суд вказує на те, що зміст складеного акту не відображає того, чи грошова сума в розмірі 2500 грн. охоплює собою оплату лише за судові засідання, де адвокат відповідача-1 з`являлася та була присутня, або ж включає оплату за всі судові засідання, котрі призначалися в межах розгляду цієї справи незалежно від явку адвоката.

Суд наголошує на тому, що представниця відповідача-1 з`являлася у наступні судові засідання:

1)від 08.11.2021, яке тривало з 09.32 по 09.33 (Т.1, а.с.143) та було відкладене з огляду на неявку окремих учасників;

2)від 10.02.2022, яке тривало з 11.58 по 12.14 (Т.1, а.с.181);

3)від 23.05.2022, яке тривало з 11.08 по 11.21 (Т.1, а.с.216);

4)від 25.07.2022, яке тривало з 14.20 по 14.59 (Т.1, а.с.244-246).

При цьому суд акцентує увагу на тому, що судові засідання від 10.02.2022 та від 23.05.2022 пов`язані з вирішенням процесуальних питання, що, на переконання суду, має істотне значення, позаяк свідчить про відсутність необхідності для адвоката здійснювати попередню підготовку.

У свою чергу, в судові засідання від 12.08.2021 та 29.09.2021 представниця відповідача-1 не з`являлася.

За таких обставин, суд констатує, що заявлений обсяг суми витрат за участь Козакової М.В. у судових засіданнях є безпідставним.

Резюмуючи суд також зауважує про те, що вказані в акті послуги в частині «вивчення матеріалів, підготовка подання клопотань, відзиву» не містять жодних посилань на те, з чим саме, тобто з обсягом яких інформаційних джерел, взаємодіяла адвокат.

Крім того, дослідивши зміст поданого адвокатом відзиву, суд констатує, що істотна частина названого процесуального документу зводиться до цитування судових рішень, статуту позивача (ОСББ «МІКС») та цивільного законодавства.

Слід зазначити про те, що розглянутий судом спір виник з правовідносин щодо функціонування об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку. Правове регулювання у цій сфері є статичним, відносно чітким та не викликає труднощів для розуміння.

На переконання суду, доцільно зауважити про те, що вартість адвокатських послуг обрахована, виходячи з погодинної оплати в розмірі 1800 грн., що не враховує характеру послуг, яка надається у конкретний момент часу, тобто по суті ототожнює виконання фахової та технічної видів робіт. Вказане призводить до штучного завищення адвокатських витрат.

Таким чином, заявлені до відшкодування 8700 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), реальним часом витраченим адвокатом та обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Відтак з огляду на незначну складність справи, недоведеність її значення для позивача та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 3000 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підстави викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 246, 258-260, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №308/3306/21 задовольнити частково.

Стягнути з об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МІКС» , місцезнаходження: 88017, м.Ужгород, вул.Івана Франка, буд.№1-В на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

У задоволенні решти заяви відмовити повністю.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя В.Й. Данко