ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Теплоенерго Дніпровської міської ради про захист прав споживачів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП Теплоенерго ДМР про захист прав споживачів, в якому просив суд: зобов`язати КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР виключити з обліку по особовому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість за послуги теплопостачання попередніх власників квартири за період до 16 серпня 2021 року; стягнути моральну шкоду в розмір 1 500 грн. та понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідно до свідоцтва від 16 серпня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за номером № 839, йому належить квартира АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності № 270870229 від 17 серпня 2021 року. В жовтні з роздруківки ТОВ «ЄРЦ КП» про заборгованість споживачів за надані комунальні послуги, що розповсюджуються по під`їздах багатоповерхових будинків міста, йому стало відомо, що станом на 01 серпня 2021 рік заборгованість по квартирі АДРЕСА_2 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) перед КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» за надані послуги з постачання теплової енергії становить 64 745,12 грн. 08 жовтня 2021 року він звернувся з письмовою заявою на адресу КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» про виключення з обліку по його особовому рахунку НОМЕР_1 заборгованості за послуги теплопостачання попередніх власників квартири. Листом від 28 жовтня 2021 рок відповідач відмовив у задоволенні його заяви повідомивши що відкритий особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства виконавця та списання з цього документа будь-яких сум та відкриття нового особового рахунку з нульовим балансом є правом підприємства виконавця. Оскільки він не брав на себе жодних зобов`язань стосовно погашення зазначеної заборгованості попереднього власника, а став новим власником лише 16 серпня 2021 року тому просив суд виключити з обліку дану заборгованість. Дані дії відповідача призвели до спричинення моральних страждань з його боку, втрати нормальних життєвих зв`язків. Спричинену моральну шкоду він оцінює в 1 500 грн. та просить суд стягнути на його користь з відповідача (а.с.1-9)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР про захист прав споживачів відмовлено в повному обсязі (а.с.40-46).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.49-57).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу № 547649 проведення електронних торгів по лоту № 484804 які відбулися 23 липня 2021 року, ОСОБА_1 визнано переможцем торгів з продажу чотирикімнатної квартири загальною площею 83,2 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_3 (а.с.10-11).

16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І видано свідоцтво, яке зареєстроване в реєстрі за № 839 про належність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності № 270870229 від 17 серпня 2021 року (а.с.12-13).

В жовтні з роздруківки ТОВ «ЄРЦ КП» про заборгованість споживачів за надані комунальні послуги, що розповсюджуються по під`їздах багатоповерхових будинків міста, позивачу стало відомо, що станом на 01 серпня 2021 рік заборгованість по квартирі АДРЕСА_2 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) перед КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» за надані послуги з постачання теплової енергії становить 64745,12 грн. (а.с. 14).

08 жовтня 2021 року він звернувся з письмовою заявою на адресу КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» про виключення з обліку по його особовому рахунку НОМЕР_1 заборгованості за послуги теплопостачання попередніх власників квартири (а.с. 15).

Листом від 28 жовтня 2021 рок відповідач відмовив у задоволенні його заяви повідомивши що відкритий особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства виконавця та списання з цього документа будь-яких сум та відкриття нового особового рахунку з нульовим балансом є правом підприємства виконавця (а.с.16).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради не вимагає від позивача, як нового власника, провести сплату заборгованості за попереднього власника. Отже, наявність заборгованості по особовому рахунку на квартиру, що утворилась з вини попереднього власника, не порушує законних прав та інтересів нового власника. При цьому, виходячи з вимог Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості є господарською діяльністю підприємства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому позивач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги з моменту набуття права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525 ч.1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно п.1 ч.1 і ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачає ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Вимоги п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача на одержання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Положення п.6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

З 16 серпня 2021 року власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо припинення протиправних дії відповідача щодо обліку попереднього власника квартири за надані комунальні послуги, оскільки чинним законодавством не визначено механізму списання боргів за отримані житлово-комунальні послуги.

Так, згідно положень ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» від 16 липня 1999 року бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку розрахунків за житлово-комунальні послуги на кожен об`єкт обліку (квартиру) підприємство відкриває один особовий рахунок.

Отже, сам факт рахування за певною квартирою суми боргу не свідчить про порушення прав, у даному випадку, позивача.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що наявність заборгованості колишнього власника квартири на особовому рахунку порушує його права та інтереси, який є власником квартири, але позивачем не доведено, що на час розгляду справи у суді відповідачем порушуються її права, як споживача комунальних послуг.

Колегія суддів наголошує на тому, що особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Зобов`язання КП «Теплоенерго» ДМР щодо виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Колегія суддів також зауважує, що сам відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав про відсутність будь-яких претензій до позивача з приводу виниклої заборгованості або правових вимог щодо погашення боргу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: