ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/888/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/6654/19 Категорія: 301030300 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ;

представник позивача за первісним позовом адвокат Ковтун Андрій Володимирович;

відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ;

представник відповідача за первісним позовом адвокат Дмитрик Сергій Володимирович;

відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_2 , та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд зобов`язати ОСОБА_2 сплатити позивачу вартість 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що становить 157350 грн.; припинивши його право на частку у праві спільної часткової власності, визнавши право власності на всю квартиру за відповідачами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він із ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 09 вересня 2004 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вересні 2013 року сторони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 . При цьому 1/2 частина квартири придбана їхнім сином ОСОБА_3 , а інша є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2019 року визнано право спільної сумісної власності сторін на 1/2 частину вказаної квартири, а також за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини цієї ж квартири.

Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 03 квітня 2019 року розірвано шлюб між сторонами.

ОСОБА_1 вказував, що квартиру використовують лише відповідачі, а він тривалий час нею не користується, оскільки відповідач ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у цьому (без попереджень змінено замки на вхідних дверях; 28 квітня 2019 року позивач не міг потрапити до квартири). Зазначав, що виділ в натурі 1/4 частини квартири є неможливим, домовитись щодо порядку володіння та користування квартирою неможливо, тому позивач вважає, що має право на компенсацію йому його частки у майні.

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати автомобіль Opel Astra Sports Tourer, 2011 року випуску, д/н НОМЕР_1 спільною сумісною власності подружжя; стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію за її частку в спільному майні подружжя вказаного транспортного засобу в сумі 101247 грн.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у шлюбі з 09 вересня 2004 року. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею.

21 березня 2018 року за спільні кошти подружжям було придбано автомобіль Opel Astra Sports Tourer, 2011 року випуску, д/н НОМЕР_1 .

Наприкінці 2018 року сімейні стосунки погіршились і 17 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до неї про розірвання шлюбу.

Рішенням суду від 03 квітня 2019 року шлюб між сторонами розірваний.

Стверджує, що ОСОБА_1 після подачі позовної заяви про розірвання шлюбу без її відому та дозволу 26 лютого 2019 року переоформив спільній автомобіль на свого знайомого ОСОБА_4 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу автомобіля Opel Astra Sports Tourer, 2011 року випуску, д/н НОМЕР_1 в сумі 101247грн. 00коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1400 грн витрат за проведення експертизи, 1013 грн судового збору, 9000 грн витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 11413 грн.

Рішення суду обґрунтоване тим, що стаття 365 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позову, передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників.Однак, інші співвласники спірної квартири до суду із відповідним позовом не зверталися, а, навпаки, заперечують проти такого припинення та стягнення з них компенсації вартості частки. Суд вказав, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів (відповідача) компенсації, позивачем пред`явлені не були.

Суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки останньою доведено, що транспортний засіб був придбаний 24 березня 2018 року під час шлюбу сторін і в інтересах сім`ї, однак, транспортний засіб був відчужений ОСОБА_1 26 лютого 2019 року без згоди іншого з подружжя.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2022 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити; в задоволенні позовних вимог зустрічної позовної заяви відмовити, а також відмовити у стягненні судових витрат із ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі вказує, що звертаючись із позовом, він мав на меті позбутися належної йому частки в квартирі шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації за його частку в квартирі та визнання права власності на всю квартиру за відповідачами.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував положень статті 364 ЦК України, та послався на статтю 365 ЦК України, яка підлягає застосуванню до інших правовідносин.

Вказує, що у зв`язку з тим, що виділ в натурі його частки у квартирі неможливий, та те, що спірною квартирою користуються відповідачі, право позивача підлягає захисту шляхом припинення на підставі ст. 364 ЦК України його права спільної часткової власності на нерухоме майно та стягнення з відповідачів відповідної грошової компенсації частки позивача у вказаній квартирі.

Вважає, що судом необґрунтовано визнано неналежним та недопустимим доказом наданий ним висновок експерта № 038/2021 від 15 вересня 2021 року щодо визначення ринкової вартості транспортного засобу.

Також вважає не доведеним розмір витрат на правничу допомогу, стягнутий з нього на користь ОСОБА_2

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу та вважаючи рішення суду першої інстанції обґрунтованим, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги і залишити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2022 року без змін.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 09 вересня 2004 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб (актовий запис №1203).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2019 року (справа №711/466/19) шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 06 травня 2019 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження (актовий запис №1068).

20 вересня 2013 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу №9503), який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. При цьому, 1/2 частина квартири придбана їхнім сином ОСОБА_3 , а інша є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2019 року (справа №711/1746/19) визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частину вказаної квартири, а також визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини цієї квартири. Рішення набрало законної сили 20 червня 2019 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів станом на 22 листопада 2019 року 24 березня 2018 року проведена державна реєстрація транспортного засобу автомобіля Opel Astra Sports Tourer, 2011 року випуску, д/н НОМЕР_1 за ОСОБА_1 . Крім того, зазначено, що дата зняття з обліку ТЗ відбулася 26 лютого 2019 року.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до висновку №148 судової авто-товарознавчої експертизи від 07 вересня 2020 року, складеного судовим експертом Березовським А.А. на виконання ухвали суду від 23 липня 2020 року, середня ринкова вартість автомобіля Opel Astra Sports Tourer, 2011 року випуску, д/н НОМЕР_1 , станом на дату проведення експертизи складає 202494 грн.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №6/89 від 29 червня 2021 року, складеної експертом Черкаського НДЕКЦ Таран В.І. на виконання ухвали суду від 23 липня 2020 року, ринкова вартість об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 складає 629400грн.

Згідно із висновком експерта Кипа С.М. №038/2021 від 15 вересня 2021 року, про визначення ринкової вартості транспортного засобу Opel Astra Sports Tourer, 2011 року випуску, д/н НОМЕР_1 , наданим до суду позивачем ОСОБА_1 , - ринкова вартість цього автомобіля на дату оцінки складає 156562 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на відповідних нормах цивільного закону.

Так, за змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Із аналізу вказаної норми закону вбачається, що у співвласника існує право на виділ своєї частки у спільному майні в натурі або шляхом отримання компенсації від інших власників із припиненням його права власності на таку частку. Однак, як правильно визначено судом першої інстанції, виділ частки зі сплатою іншими співвласниками компенсації її вартості, можливе лише за згодою як власника, який бажає виділу своєї частки, так і інших співвласників, які будуть сплачувати компенсацію за частку у спільному майні.

Як підтверджено матеріалами справи і встановлено судом під час розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зобов`язання її сплатити компенсацію вартості частки останнього у спільній квартирі. Отже судом першої інстанції обґрунтовано визначено, що чинним законодавством не передбачено можливості примусового набуття особою права власності на майно та у зв`язку із цим примусової сплати компенсації вартості частки іншого співвласника цього майна.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження представника ОСОБА_1 адвоката Ковтуна А.В., в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статей 71 СК України, 368 ЦК України, які регулюють порядок поділу спільного майна подружжя, оскільки у даному випадку 1/2 частина квартири, яка була об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вже була поділена судом з урахуванням відповідних положень сімейного та цивільного кодексу під час розгляду справи № 711/1746/19.

Враховуючи наведене на даний час до правовідносин виділу частки у спільному майні в натурі слід застосовувати лише положення статті 364 ЦК України.

Колегія суддів також погоджується із твердженням суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не позбавлений права звертатись до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні належною йому часткою у спільному майні, у разі наявності таких перешкод; встановлення порядку користування спільним майном, або ж скористатись наданим власнику майна правом розпорядження своїм майном (продажу, дарування тощо).

За наведених підстав, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 законним та обґрунтованим.

Зазначення в оскаржуваному рішенні суду про те, що позивач посилався на положення статті 365 ЦК України, як на підставу позовних вимог, є помилковим, оскільки позовна заява не містить таких посилань. Водночас вказане не впливає на обґрунтованість рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується і з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що автомобіль Opel Astra Sports Tourer, 2011 року випуску, д/н НОМЕР_1 , придбано за час шлюбу сторін 24 березня 2018 року.

Хоча формально вказаний транспортний засіб було відчужено відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 26 лютого 2019 року до розірвання шлюбу між сторонами рішенням суду від 06 травня 2019 року, однак, під час розгляду справи сторони підтвердили той факт, що фактично сімейні відносини вони припинили у січні 2019 року.

Отже суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 відчужив належний сторонам на праві спільної сумісної власності автомобіль без згоди дружини ОСОБА_2 , тому з відповідача за зустрічним позовом слід стягнути на користь позивача ОСОБА_2 1/2 частину вартості спірного автомобіля.

Скаржник ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не заперечує проти таких висновків суду, однак, не погоджується із розміром компенсації, який з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 .

Колегія суддів також погоджується із місцевим судом щодо врахування висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 148 від 07 вересня 2020 року, проведеної за ухвалою суду на підставі наявних у матеріалах справи доказах, для визначення розміру компенсації, яка підлягає до стягнення із ОСОБА_1 .

Як вірно вказано судом, під час призначення експертизи, позивачем не надавались інші необхідні для проведення експертизи докази, як і сам автомобіль, який позивач міг надати і під час проведення призначеної судом експертизи. У зв`язку з цим, судом обґрунтовано взято до уваги саме висновок експерта, складений на підставі виконання ухвали суду, а не висновок № 038/2021 від 15 вересня 2021 року про визначення ринкової вартості транспортного засобу, виготовлений на замовлення ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання скаржника на необґрунтоване стягнення із нього судових витрат на правничу допомогу, у зв`язку із їх недоведеністю.

Так, матеріали справи містять відповідні докази понесення ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн (т. 2 а.с. 114-119).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що акт наданих послуг та детальний опис робіт адвоката складено 15 грудня 2021 року вже після сплати гонорару, не спростовують факту надання адвокатом послуг із надання правничої допомоги, визначених сторонами у договорі, та понесення таких витрат ОСОБА_2 . Крім того у пункті 3.1 Договору про надання правничої допомоги від 21 листопада 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Дмитрик С.В., визначено, що клієнт одноразово виплачує виконавцю гонорар у розмірі 9000 грн. Тобто розмір правничої допомоги за договором не залежить від кількості наданих адвокатом послуг та затраченого часу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, що такий розмір правничої допомоги є співмірним предмету позову та обґрунтованим належними доказами. Колегія суддів також враховує, що цивільна справа розглядалась за первісним та зустрічним позовом; за клопотанням представника ОСОБА_2 у справі призначалась судова авто-товарознавча експертиза; розгляд справи з урахуванням апеляційних переглядів триває майже два роки, що також дає підстави вважати обґрунтованим визначений сторонами договору про надання правничу допомогу від 21 листопада 2019 року розмір гонорару адвоката за представництво інтересів ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, правильно оцінивши надані сторонами докази, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду та були предметом розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2022 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді

Повний текст постанови складений 11 серпня 2022 року