Справа № 346/6504/21
Номер провадження №2/351/299/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2022 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді - Сегіна І.Р.,
за участі: секретаря - Том`юк С.М. ,
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Снятинської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Снятинської міської ради, про позбавлення його батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивувала тим, що вона, ОСОБА_1 із ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з 28.04.2015, який на підставі рішення Снятинського районного суду від 27.02.2017 було розірвано. Від даного шлюбу у них є син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає із матір`ю, однак батько дитини жодним чином не піклується про свого сина, не проявляв заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами та навчанням, станом його здоров`я, не піклується про фізичний i духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляв інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, що шкодить інтересам дитини.
Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової участі у вихованні дитини. Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області, Відповідача зобов`язано сплачувати аліменти, проте від свого обов`язку він нахабно ухиляється, в результаті чого у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина відповідач не бере, всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача.
На підставі наведеного позивачка вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх сина, а тому просить суд винести рішення, яким позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав, відносно малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Орган опіки та піклування Снятинської міської ради направив до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому зазначено, що орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю, зазначила, що батько з дитиною не спілкується, не бачиться, жодним чином не допомагає, останній раз приходив до них у грудні 2021 року, коли йому був необхідний дозвіл на перетин кордону, а до того дня жодного разу протягом 2 років до дитини не приходив, при цьому він знає про розгляд даної справи у суді, однак йому це байдуже, аліменти практично не платить близько 3 років, просила позов задоволити, зазначила, що згідна на заочний розгляд справи у відсутності відповідача.
Представник заінтересованої особи, органу опіки та піклування Снятинської міської ради, Курилюк Е.Д., у судовому засіданні висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримала повністю, зазначила, що ОСОБА_3 частково сплачує аліменти, зараз за межами України, і тому його думку щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина з`ясувати неможливо.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду письмову заяву по суті спору та відзив на позовну заяву не надав, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, заслухавши позивачку та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши критично висновок органу опіки і піклування, оскільки він не відповідає мотивації зазначеній у ньому, дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог та повне задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Судом встановлено:
- із рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27.02.2017 вбачається, що ОСОБА_1 із ОСОБА_3 з 12.02.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі цього рішення було розірвано, від спільного перебування у шлюбі у них є син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ), який проживає із матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 за місцем їх реєстрації у АДРЕСА_1 , умови проживання сім`ї задовільні (Довідка про склад сім`ї №1000 від 03.12.2021 та акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 №994 від 02.12.2021);
- відповідно до Довідки №01-12/42 від 26.11.2021 та Характеристики №01-12/44 від 03.12.2021 Джурівського закладу дошкільної освіти «Теремок» Снятинської міської ради ОСОБА_4 2015 р.н. відвідував даний заклад з 21.05.2019, дитина здорова, доглянута, життєрадісна, дружелюбна, ввічлива та доброзичлива, про дитину належним чином піклуються мати ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_5 , із якими дитина проживає, а батько ОСОБА_3 дитину не відвідував, розвитком та поведінкою дитини не цікавився;
- із Довідки про доходи ОСОБА_1 , яка працює барменом у Торговому залі ТзОВ «Торговий дім «Аванта» у м. Коломия, встановлено, що її середньомісячний дохід складає приблизно 6086,00 грн.
- згідно із Висновком Органу опіки і піклування Снятинської міської ради, затвердженого Рішенням №119-10/п//2022 від 06.04.2022 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому зазначено, що заявниця ОСОБА_1 своє звернення щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4 обгрунтувала тим, що ОСОБА_3 , будучи батьком їх малолітнього сина ОСОБА_4 належним чином не виконував свої батьківські обов`язки, від їх виконання свідомо самоусунувся, а саме: сім`ю матеріально не забезпечував, не піклується про стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини, вихованням дитини не займається, із дитиною не спілкується, тому орган опіки і піклування дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні документи у їх сукупності, керуючись чинним законодавством України, враховуючи відсутність офіційної позиції відповідача щодо порушеного питання, інформації про стан його здоров`я, матеріальний стан тощо, діючи в інтересах дитини, вважає недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , провести обстеження умов проживання ОСОБА_3 за місцем його реєстрації у с. Іллінці Заболотівської ТГ Коломийського р-ну та з`ясувати його думку щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 не представилося можливим, оскільки ОСОБА_3 відсутній за місцем реєстрації та перебуває за межами України.
Отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 дійсно з сином не спілкується, матеріальної допомоги на його утримання не надає, аліменти сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, що призвело до виникнення у нього заборгованості зі сплати аліментів, не цікавиться здоров`ям та життям сина, самоусунувся від виховання сина.
При цьому суд, оцінивши критично висновок Органу опіки і піклування Снятинської міської ради щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , вважає, що виновок носить суто рекомендаційний характер, який суд вправі не приймати до уваги, якщо виходячи із матеріалів справи вбачається протилежне із зазначеним у висновку, а саме: мотивації заявниці, якими вона доводить те, що батько дитини належним чином не виконує покладені на нього батьківські обов`язки, а свідомо сомоусунувся від їх виконання, та підготовки висновку без спілкування із відповідачем і без обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача.
Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ч.1 ст.19 даної Конвенції держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 цієї Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно зі ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного i соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання i розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право i зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний i моральним розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У Постанові від 28 вересня 2о21 року по справі №459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною i побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
У судовому засіданні судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання свого неповнолітнього сина, не надає матеріальної допомоги на утримання, невчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання сина, не цікавиться його життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток.
Крім того, суд вважає, що відповідач не довів своєї зацікавленості у спілкуванні із дитиною та бажанні брати участь у її вихованні та утриманні, оскільки не з`являвся на засідання органу опіки і піклування та у судові засідання для захисту своїх прав.
В результаті розгляду наданих суду відомостей та доказів, що містяться в матеріалах даної цивільної справи, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 свідомо не виконує своїх обов`язків з виховання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані обставини підтверджують обґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ч. 2, 3 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в інтересах неповнолітньої дитини, з метою захисту її прав, вимога позивачки про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина ОСОБА_4 підлягає до задоволення.
Крім того сторін слід попередити, що статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 Сімейного кодексу України останній не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.
Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому, беручи до уваги, що при подачі позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №60112077 від 24.12.2021, з відповідача ОСОБА_3 у користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути 908,00 грн. сплаченого судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 280-285, 288-289 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Снятинської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задоволити повністю.
Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав, відносно малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Ігор СЕГІН