Провадження № 2-н/643/6025/21
УХВАЛА

10.12.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулась до Московського районного суду м. Харкова до ОСОБА_2 (далі - боржник) із заявою, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з боржника на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, заявником подана заява, відповідно до змісту якої він просить суд в порядку ст. 84 ЦПК України витребувати у ОСОБА_2 довідку про його доходи.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Підстави та порядок видачі судового наказу регламентовано положеннями Розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

В силу приписів пункту 4 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (ч. 2 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зі змісту ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Частинами 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, виходячи з вказаних вище положень законодавства України, зокрема імперативних приписів ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, з заявою про видачу судового наказу може звернутись той з батьків, разом з яким проживає дитина, при цьому обов`язок брати участь в утриманні дитини в грошовій і (або) натуральній формі покладається на того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 14.12.01-09/22, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , натомість малолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30.11.2021, зареєстрована разом із боржником за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником до заяви не додано безспірних доказів на підтвердження того, що малолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає саме з заявником та перебуває на її утриманні.

Посилання заявника на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на її утриманні та це можуть підтвердити всі працівники дошкільного закладу (ясла-садок) № 108, який відвідує дитина, та в якому вона працює, суд до уваги не приймає, оскільки ці обставини встановлюється у позовному провадженні, натомість в межах розгляду заяви про видачу судового наказу суд позбавлений можливості встановити, на утриманні кого саме з батьків знаходиться дитина та, відповідно, хто з батьків має право на стягнення з іншого аліментів на утримання дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заява подана з порушеннями вимог ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом із поданої заяви не встановлено саме безспірного права у заявника права грошової вимоги, адже не надано документального підтвердження того, що малолітня дитина мешкає саме разом із заявником (рішення суду про встановлення факту проживання дитини із матір`ю чи про визначення місця проживання дитини із матір`ю, оскільки наявна реєстрація в установленому законом порядку місця проживання дитини разом із батьком) та, відповідно, дитина перебуває на її утриманні, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушеннями вимог ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, суд враховує, що судовий наказ про стягнення аліментів, виходячи з положень ч. 1 ст. 170, п. 4 ч. 1 ст. 161, а також ч. 3 ст. 167 Цивільного процесуального кодексу України, не може бути скасований та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим суд зобов`язаний достовірно встановити безспірність вимог стягувача.

Одночасно, суд відмовляє заявнику у задоволенні заяви про витребування у ОСОБА_2 довідки про його доходи, оскільки означена заява подана із порушенням вимог ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з вищевказаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, після усунення її недоліків.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона також має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

4. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко