Компаніївський районний суд Кіровоградської області

Справа № 391/594/21
Провадження № 2/391/238/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2021р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча - суддя Мумига І.М.

за участю секретаря Качинської О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в селищі Компаніївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про встановлення факту проживання на території України на час проголошення незалежності України як громадянки колишнього СРСР, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити, що вона постійно проживала у АДРЕСА_1 , з 1989 року, тобто на час проголошення незалежності України (24.08.1991 року) як громадянка колишнього СРСР.

В позовній заяві пояснила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, Кіровоградська область, Новгородківський район село Велика Чечеліївка. На даний час вона проживає у сім`ї ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . 25.07.1978 року вона отримала паспорт громадянина СРСР. З 1989 року по 1995 рік вона проживала у сім`ї ОСОБА_5 за вищевказаною адресою. 01.06.1999 року була засуджена Березовським районним судом Одеської області за вчинення злочину та відбувала покарання у виді позбавлення волі. 03.11.2003 року була звільнена від відбування покарання умовно-достроково. Вона втратила паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, тому просить позов задовольнити.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник пояснив, що позов не визнає, оскільки ОСОБА_1 до заяви про встановлення факту постійного проживання на території України документи, що підтверджують такий факт не додані, а надані докази не є належними, достовірними та достатніми, тому просить відмовити в задоволені позову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення згідно позову. Зазначили, що встановлення даного юридичного факту надасть змогу позивачу у встановленому порядку отримати паспорт громадянина України та користуватися всіма конституційними правами.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, надала пояснення суду згідно відзиву на позов.

Допитана судом свідок ОСОБА_4 пояснила, що з позивачем є двоюрідними сестрами, знає позивачку з дитинства. Разом навчалися у школі, все життя підтримують з позивачем родинні відносини. Вона є власником квартири АДРЕСА_2 . З січня 1989 року у її квартирі разом з нею та її чоловіком по 1994 рік проживала позивачка з двома дітьми, оскільки у ОСОБА_1 на той час були скрутні сімейні обставини. На даний час вона вдова, її сестра позивач ОСОБА_1 також проживає з нею, оскільки за місцем реєстрації у позивача не склалися стосунки з донькою. Позивач не має ніяких коштів, хворіє на діабет, втратила зір та потребує сторонньої допомоги. Свідок ствердно заявила, що позивач народилася та все своє життя проживала в Україні, мала паспорт громадянина України радянського зразка, який втратила разом з іншими документами та не може повторно отримати по даний час.

На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.11.2021 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено спрощене позовне провадження.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її місцем народження є Україна, Кіровоградська область, Новгородківський район, село Велика Чечеліївка. Батьками позивача є ОСОБА_6 , українець, та ОСОБА_7 , українка, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 9 від 24.06.2019 12:03:46 (а.с.7).

З довідки виконавчого комітету Компаніївської селищної ради Кропивницького району № 02-25 № 554 від 03.09.21 вбачається, що на час видачі довідки ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , належній ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно довідки виконавчого комітету Компаніївської селищної ради Кропивницького району № 02-25 № 555 від 03.09.21 за підписом старости ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно постійно проживала без реєстрації з 1989 р. по 1994 р. за адресою: АДРЕСА_1 згідно по господарських книг особовий рахунок відкритий на гр.. ОСОБА_5 : 1986-1990 книга № 10, 1991-1995 р. т- книга № 17.(а.с.8)

ОСОБА_1 25.07.1978 року отримала паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , що підтверджено архівними обліками Онуфріївського РС УДМС України в Кіровоградській області та зазначено у повідомленні УДМС України в Кіровоградській області № В-29/6/3501-21/3501.3/3619-21 від 15.07.2021(а.с.9).

Вироком Березовського районного суду Одеської області від 01 червня 1999 року засуджена за вчинення злочину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Велика Чечеліївка Новгородківського району Кіровоградської області, українка, громадянка України (а.с.10-16).

Згідно довідки про звільнення серії ТЕР № 05691 ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. В.Чечелівка Новгородський р-н Кіровоградська обл.., громадянство: українка, громадянка України, засуджена 01.06.1999 р. Березівським райсудом Одеської обл.., відбувала покарання з 04.02 1999 року по 06.11.2003 року, звільнена умовно-достроково на підставі постанови Збаразьського райсуду від 30.10.2003 року (а.с.17).

27.05.2019 року Кропивницьким ВП ГУНП в Кіровоградській області зареєстрована заява ОСОБА_1 по факту втрати документів, а саме ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження, паспорта громадянина України. За даним фактом співробітниками відділу проведена перевірка згідно Закону України «Про звернення громадян» у зв`язку з відсутністю в даній події ознак правопорушення та складено висновок № 5811 від 27.05.2019 року (а.с.18).

Згідно картки платника податків № 1109-21-00877 25.11.2021 ОСОБА_1 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 має реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 (а.с. 43).

Із довідки (витягу з по господарського обліку 2006-2010роки) Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області від 11.11.2020 року № 4126 встановлено, що ОСОБА_1 проживала у будинку АДРЕСА_3 . Номер об`єкта ПГО № 8 в по господарській книзі № 2 (2006-2010 роки) відкритий на ОСОБА_7 . (а.с. 44).

Правовідносини, які виникли між сторонами спору, регулюються такими нормами матеріального та процесуального права, Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року м. Київ справа № 523/14707/19 провадження № 61-16116св20).

«Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.»

Відповідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Зазначену вимогу норми процесуального права суд дотримав, справа розглядається у позовному провадженні у порядку спрощеного провадження.

Відповідно до Постанови ВС від 05 квітня 2021 року м. Київ справа № 523/14707/19 провадження № 61-16116св20) : «Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).»

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Отже, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюється набуття громадянства України.»

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, суди дійшов правильного висновку, що вказаний факт підлягає встановленню у позовному провадженні у порядку спрощеного провадження на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.»

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 з 1989 по 1995 роки на території України, тобто станом на 24 серпня 1991 року, що є підставою для задоволення позовної заяви в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача, тому суд відносить витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. за її рахунок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про встановлення факту проживання на території України на час проголошення незалежності України як громадянки колишнього СРСР задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала у АДРЕСА_1 , з 1989 року, тобто на час проголошення незалежності України (24.08.1991 року) як громадянка колишнього СРСР.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, місце проживання АДРЕСА_1 , РНОПКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Компаніївський районний сектор управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, місце знаходження вул. Паркова 4 А, смт. Компаніївка Кропивницького району Кіровоградської області.

Повний текст рішення складено 10.12.2021 року.

Суддя І.М. Мумига