Справа № 165/1510/21 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/1479/21 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Савчук Т. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Нагурного Євгенія Петровича на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

07 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми боргу 167 400,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначив, що у позивача з відповідачем склались неприязні стосунки з приводу невиконання з вини останнього договірних зобов`язань. Вважає, що накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми боргу не завдасть йому майнових збитків, а лише частково та строково обмежить його право на розпорядження цим майном. Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову в частині стягнення з відповідача грошових коштів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по даній справі, тому просить суд вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст.150 ЦПК України.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивач адвокат Нагурний Є. П. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що, відмовляючи в задоволенні заяви, суд послався на те, що позивач не вказав індивідуально визначеного майна, на яке може бути накладено арешт та його вартість, як критерію співмірності, а тому такий висновок не ґрунтується на приписах закону, зокрема співмірність забезпечення полягає у співмірності наслідків застосування або не застосування судом заходів забезпечення і лише залежить від співмірності вимоги і майна, на яке накладається заборона, просить ухвалу суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Сторони в справі у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки у заяві про забезпечення позову не вказано, на яке рухоме і нерухоме майно відповідача слід накласти арешт, та вартості вказаного майна, що унеможливлює визначення співмірності позовних вимог із заходами забезпечення позову, а також те, що представником позивача не надано будь-яких доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики, яке у разі задоволення позову буде мати місце з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Колегія суддів погоджується за висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 3, 6, 10 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених ч. 5 цієї статті ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.».

Підставою забезпечення позову є саме обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Матеріли цивільної справи з питання вирішення заяви про забезпечення позову не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми боргу 167400 грн, дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі про стягнення боргу. Крім того, позивач не зазначив на яке саме майно відповідача слід накласти арешт, його вартість, а накладення арешту на все майно в межах суми позову не буде відповідати вимогам законодавства.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання заявника на те, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити і унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист і поновлення оспорюваних прав та інтересів, а також прав та інтересів дитини, за захистом яких він звернувся до суду, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і суд дав їм вірну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись ст. ст.259, 268, 367, 368, 369, 371, 374,375,381,382,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Нагурного Євгенія Петровича залишити без задоволення.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді :