ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/8181/20

провадження № 22-ц/4809/852/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А. М., Карпенко О.Л.

за участю секретаря Деменко О.І.

учасники справи:

позивач : КП «Теплоенергетик»

відповідач : Катеринич В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого подана адвокатом Юрах В.М. на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2021 року (суддя Шевченко І.М.)

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року Комунальне підприємство «Теполоенергетик» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання в сумі 63 559,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказано, що підприємство з відповідачем перебуває у фактичних договірних відносинах, оскільки ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак є споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла позивачем.

Підприємство в опалювальні сезони надавало в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 теплову енергію, обов`язок проведення розрахунків за яку, покладено на споживачів, в тому числі і на відповідача.

За період з жовтня 2014 року по жовтень 2020 року включно було надано послугу з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку споживачем сплачено вартість частково. Тому, станом на листопад 2020 року виникла заборгованість перед підприємством за надані послуги в сумі 48 121,70 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку складає: 3% річних 4 041,45 грн.; 9 634,60 грн. - індекс інфляції, пеня відповідно до ст. 549 ЦК України - 1 761,25 грн., загальна заборгованість 63 559,00 грн.

За вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати.

Правом відзиву сторона відповідача не скористалась.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2021 року позов Комунального підприємства «Теплоенергетик» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання, задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» борг за теплопостачання в сумі 48 121,70 грн; 3 % річних в сумі 4 041,45 грн.; індекс інфляції в сумі 9 634,60 грн. та пеню в сумі 1 761,25 грн; судові витрати в сумі 2 102,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем з жовтня 2015 року (в позові жовтень 2014 року) по жовтень 2020 року відповідачу було надано послугу з централізованого теплопостачання, за яку сплачено частково. Тому, станом на листопад 2020 року виникла заборгованість перед підприємством за надані послуги з централізованого теплопостачання в сумі 48 121,70 грн., яка підлягає стягненню.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК, а також від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання нараховується пеня згідно до ст. 549 ЦК. Відтак загальна сума боргу становить 63 559,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Юрах В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить оскаржуване судове рішення скасувати повністю, у задоволенні позову відмовити. Застосувати строки позовної давності до позовних вимог, стягнути судові витрати, а саме на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування зазначив, що судом не було досліджено стан надання послуг в період нарахування заборгованості та наявність обов`язку відповідача сплачувати послуги у конкретному випадку, а лише констатовано про наявність фактичних договірних відносин, враховуючи право власності відповідача на вказане житло, та те що факт відсутності договору про надання послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати. Відповідач має право на звільнення від сплати послуг та не повинен здійснювати оплату в разі, коли послуга з постачання теплоенергії не надавалась. Фактично послуги з теплопостачання позивачем не здійснювались і не могли здійснюватися у зв`язку з відключенням квартири від централізованого теплопостачання, що підтверджується актом про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання від 18 вересня 2014 року та відповіддю на запит ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» від 22.03.2021 року.

Відповідач з об`єктивних причин був позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні суду першої інстанції, не мав рівних з позивачем можливостей, тому не реалізував право заявити про застосування строку позовної давності.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

До суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга 25 березня 2021 року, в цей же день цивільна справа витребувана з Ленінського районного суду, справа надійшла 30 березня 2021 року. Ухвалою від 31 березня 2021 справу повернуто до районного суду для усунення недоліків в оформленні матеріалів справи, з підстав в ній зазначеній.

Справа повернулася 12 квітня 2021 року, ухвалою від 19 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою від 5 травня 2021 року справу призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив

Позивач у відзиві вказав, що відповідачем при відключенні квартири від централізованого теплопостачання не було дотримано вимог Правил та Порядку що регулюють відключення, а тому його дії вважаються самочинними, а нарахування плати за послуги з централізованого опалення є правомірними. Згідно п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. №1198, споживач не звільняється від оплати послуги у разі самовільного, без дотримання встановленої законодавством процедури, відключення квартири від мереж централізованого опалення.

У відповідача відсутній дозвіл міжвідомчої комісії Кіровоградської міської ради про відключення та влаштування автономного опалення, який затверджує акт відключення. Тільки від дати затвердження даного акту Комісією припинилися б відносини між споживачем та надавачем послуг.

Відповідач не скористався пропозицією суду надати відзив на позовну заяву, а відтак в порушення процесуальних норм надав докази до апеляційної скарги, які не досліджувалися судом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2 МРМК» від 02.12.2020р. № 4133, а відтак є споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла постачальником - Комунальним підприємством «Теплоенергетик» .

Між КП «Теплоенергетик» та ОСОБА_1 виникли фактичні договірні відносини з надання послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , письмовий договір не складався.

З жовтня 2015 року (в позові жовтень 2014 року) по жовтень 2020 року, включно, КП «Теплоенергетик» КМР» в опалювальні сезони надавав в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , теплову енергію, обов`язок проведення розрахунків за яку покладено на відповідача.

Станом на листопад 2020 року за відповідачем рахується заборгованість перед підприємством за надані послуги централізованого теплопостачання в сумі 48 121,70 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За статтею 367 Цивільного Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог

апеляційної скарги.

КП «Теплоенергетик» звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання у сумі 48 121,70 грн. - основного боргу, 4041,45 грн. - 3% річних, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, 9 634,60 грн. - індекс інфляції, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, 1 761,25 грн. - розрахунок пені, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України.

Згідно рішення Кропивницької міської ради від 02.02.2021 року №78 «Про перейменування Комунального підприємства «Телоенергетик» та затвердження статуту у новій редакції», Комунальне підприємство «Теплоенергетик» перейменовано в Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (а.с.80)

ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2 МРМК» від 02.12.2020р. № 4133 (а.с.10), є споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла постачальником - Комунальним підприємством «Теплоенергетик» КМР».

КП «Теплоенергетик» КМР» в опалювальні сезони надавав в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , теплову енергію, обов`язок проведення розрахунків за яку покладено на відповідача. Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою, сторони вступили в фактичні договірні правовідносини.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц (постанова 10 грудня 2018 року) та Верховний Суд України у справі № 6-2951цс15, (постанова від 20.04.2016). Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги»споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону, відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Впродовж тривалого часу ОСОБА_1 за надані послуги не розраховується. З жовтня 2014 року по жовтень 2020 року включно виникла заборгованість перед підприємством за надані послуги централізованого теплопостачання в сумі 48 121,70 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, крім іншого є: договори та інші правочини.

Цивільні права особа здійснює та виконує є у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 13, 14 ЦК України).

Відповідно до змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-ІУ (діяв до травня 2019 року), а також ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII (діє з травня 2019 року) одним з обов`язків споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України послуги» 2189-УІІІ споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Щодо відключення квартири відповідача від системи теплопостачання.

Відповідач зазначає, що судом встановлено обов`язок сплатити борг за послугу з постачання теплоенергії. Фактично такі послуги в його квартиру не здійснювались і не могли здійснюватися, у зв`язку з відключенням житлового приміщення від централізованого теплопостачання, шляхом видимого розриву заварювання трьох стояків, що підтверджується актом про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання від 18 вересня 2014 року та відповіддю на запит від Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» від 22.03.2021 року (а.с.44-48).

Позивачу достеменно відомо про обставину відключення квартири від системи теплопостачання, документальне підтвердження надавалось під час розгляду заяви про скасування судового наказу, який в подальшому скасовано з підстав відключення квартири від тепломережі.

Акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання від 18 вересня 2014 року складено представником обслуговуючої житловий будинок організації КП Житлово- експлуатаційної контори № 4 Кіровоградської міської ради, представником монтажної організації ВАТ «Кіровоградгаз» та власником квартири ОСОБА_1 (а.с.44)

Також доказом відключення квартири від центрального теплопостачання є відповідь Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» від 22.03.2021 року, якою підтверджується проведення монтажним відділом ВАТ «Кіровоградгаз» відключення квартири АДРЕСА_2 . Після цього відповідачем не здійснювалося самовільне підключення до системи централізованого теплопостачання, відсутність необхідності в отриманні комунальних послуг. (а.с.48) Сторона з посиланням на ч. 1 ст. 903 ЦК України визначає зобов`язання оплатити послугу, яка не була отримана відповідачем.

Згідно ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

На момент відключення квартири ОСОБА_1 від централізованого теплопостачання діяв «Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення при відмові споживача від централізованого теплопостачання», затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 22.11.2005р. № 4. Відповідно до Порядку, необхідно було звернутись до міжвідомчої комісії Кіровоградської міської ради для отримання дозволу на відключення. При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутись для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання та відокремлення від мереж централізованого опалення. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проєкт, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи (ЖЕО, ОСББ) та власника квартири. По закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж ПО і ГВП, який обов`язково погоджується з теплопостачальною організацією. Після влаштування в квартирі автономного опалення даний акт в десятиденний термін подається на затвердження до міжвідомчої комісії Кіровоградської міської ради.

У відповідача відсутній дозвіл на відключення, що є обов`язковою умовою для такого відключення, згідно положень Порядку, відповідно не було погодження з теплопостачальною організацією, акт до міжвідомчої комісії не було надано. Тільки від дати затвердження даного акту Комісією припинилися б відносини між споживачем та надавачем послуг.

Відповідач зазначає, що судом не встановлювалися обставини надання послуги та чи направлялись позивачем йому рахунки на оплату послуг з теплопостачання з метою проведення відповідних оплат спожитих комунальних послуг.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-УІІІ встановлення цін/тарифів на комунальні послуги належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.06.2018 р. за № 130 інформація щодо розміру тарифу, його структури, обґрунтування причин зміни тарифу, інша додаткова інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження, веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги. Виконавець комунальних послуг може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком.

На виконання п.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-УІІІ (обов`язок інформувати споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до законодавства) позивач здійснює інформування споживачів про тарифи за послуги теплопостачання у відповідності до вимог Порядку шляхом розміщення інформації на веб-сайті КП «Теплоенергетик». Нормативно-правовими документами не передбачений обов`язок виконавця комунальної послуги здійснювати особисте інформування споживача про тарифи, розмір оплати за спожиту теплову енергію та щодо наявної заборгованості.

Статтею 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ст.ст.7,9), Житлового кодексу України (ст. 162), Закону України «Про теплопостачання» (ст.19), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572 встановлений обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання сплачувати комунальні послуги.

Вищевикладені обставини справи та правове забезпечення свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог та правильність висновків суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з послуги централізованого теплопостачання в сумі 48 121,70 грн за період з жовтня 2014 року по листопад 2020 року.

У відповідності до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно 3% річних становить 4 041,45 грн. та 9 634,60 грн - індекс інфляції.

За частиною 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житло-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах (аналогічна норма діяла в попередній редакції Закону). Відповідачу нарахована пеня в розмірі 1 761,25 грн., яка також підлягає стягненню.

Загальна сума боргу становить 63 559,00 грн.

Щодо заяви в апеляційній скарзі про застосування строків позовної давності.

В апеляційній скарзі сторона відповідача заявила про застосування строків позовної давності, зазначивши, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості брати участь в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права.

Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Заява про застосування позовної давності може бути подана лише під час розгляду справи в суді першої інстанції.

У випадку, якщо відповідач не знав про судовий процес або не був належним чином повідомлений про дати розгляду справи судом першої інстанції і, таким чином, був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 267 ЦК України, відповідач не позбавлений можливості подати заяву про застосування строку давності в суді апеляційної інстанції. Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) та в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 317/3698/15-ц (провадження № 61-19795св18), на які послався апеляційний суд та заявник в касаційній скарзі.

По даній справі провадження відкрито 16 січня 2021 року, призначено розгляд на 23 лютого 2021 року без виклику (з повідомленням) сторін. В порядку ст. 278 ЦПК запропоновано подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно зворотнього повідомлення (а.с.24) ОСОБА_1 судові матеріали отримав 6 лютого 2021 року, правом подати відзив не скористався.

В апеляційній скарзі сторона не вказала підстав пропуску подачі заяви про застосування строку позовної давності до суду першої інстанції, лише в частині обґрунтування несвоєчасності подачі доказів у справі, а саме документів пов`язаних з відключенням від мережі теплопостачання, вказано про хворобливість стану в період між відкриттям і розглядом справи. На підтвердження надана довідка, видана КНП «Обласний центр планування сім`ї та репродукції людини» від 26.02.2021 року про амбулаторне лікування з 22.02.2021 року по 26.02.2021 року (а.с.45).

Зазначене не дає підстав врахувати заяву про застосування строку позовної давності.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Оскільки судом першої інстанції рішення у даній справі ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Юраха В.М. подана в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2021 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко