УХВАЛА

14 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/1292/19

провадження № 22-ц/4809/1216/21

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М. (суддя-доповідач), розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Попруженко Яни Олександрівни,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Попруженко Яни Олександрівни залишено без розгляду.

ОСОБА_1 на зазначене судове рішення подано апеляційну скаргу, у прохальній частині якої заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2019 року. В обґрунтування заявленого клопотання скаржник зазначає, що про оскаржуване судове рішення йому стало відомо зі змісту ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2021 року у справі №390/1360/20, яка надійшла на його адресу 01 червня 2021 року. Оскільки про існування оскаржуваної ухвали скаржнику стало відомо лише 01 червня 2021 року, строк на апеляційне оскарження не вважається пропущеним.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами скаржника. Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Виходячи з наведених вимог процесуального закону, апеляційна скарга на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2019 року мала бути подана у строк до 23 вересня 2019 року включно,

фактично ж подана через суд першої інстанції 04 червня 2021 року, тобто з пропуском більше ніж на один рік і вісім місяців строку на апеляційне оскарження.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 все ж містить прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначене питання підлягає вирішенню з урахуванням наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) наголосив, що хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata (принцип правової визначеності).

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".Виходячи з викладеного, у кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. При цьому, на суд покладається обов`язок обґрунтовувати відповідне своє рішення щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, а також встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata (принцип правової визначеності).Відповідно до ч.1 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.Апеляційним судом враховано, що при оцінці поважності причин пропуску строку необхідно звертати увагу не лише на об`єктивні, але й суб`єктивні чинники, зокрема поведінку особи, що свідчить про її наміри реалізувати процесуальні права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини акцентує увагу наобов`язку сторін у розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з фактичних обставин справи, залишену без розгляду оскаржуваною ухвалою скаргу на дії державного виконавця 03 вересня 2019 року до суду першої інстанції було подано самим скаржником. У матеріалах справи наявний супровідний лист про направлення 06 вересня 2019 року районним судом копії оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 за адресою, яка зазначена скаржником у апеляційній скарзі, а також повідомлення про отримання скаржником 11 вересня 2019 року зазначеного поштового відправлення (а.с. 9-10). Обґрунтованих доводів щодо відсутності можливості у скаржника дізнатись про існування та зміст оскаржуваного судового рішення шляхом ознайомлення з матеріалами справи або з Єдиного державного реєстру судових рішень, у якому воно було оприлюднене 09 вересня 2019 року, у апеляційній скарзі не наведено.

За викладеного, доводи ОСОБА_1 щодо того, що про існування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції він дізнався лише 01 червня 2021 року є необґрунтованими та надуманими, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Разом з тим, норма ч.2 ст. 358 ЦПК України зобов`язує суд апеляційної інстанції відмовити у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи із наведеної процесуальної вимоги та фактичних обставин справи, скаржнику необхідно надати до апеляційного суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливостівнаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Оскільки такі докази до апеляційної скарги не додані, наразі відсутні підстави для поновлення скаржнику строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Подана скаржником апеляційна скарга підлягає залишенню без руху також за наступного.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені у ст. 356 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної процесуальної норми в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Скаржником вказаних вимог не дотримано та зазначено скорочене найменування стягувача. Крім того, не враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції»ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції, у тому числі -Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області; утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції; установлено, що міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються, зокрема, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Крім того, за вимогами п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги мають бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Апеляційним судом враховано, що у ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду, постановлену у зв`язку зі зверненням чи за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, такий об`єкт справляння судового збору у зазначеній нормі відсутній.

Крім того, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає пільги зі справляння судового збору для певних осіб за визначеними категоріями справ чи процесуальних дій, не передбачені пільги щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відповідно до пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду юридичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в разі подання таких скарг (заяв) фізичною особою, судовий збір становить 0,2 розміру розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, не залежно від стадії судового провадження за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції особою, яка не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем не встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Такі висновки викладені й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі №752/7347/16-ц.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у даній справі скаржнику необхідно було сплатити судовий збір у сумі 454,00 грн (2270,00 грн. х 0,2 = 454,00 грн) або ж навести визначені законом підстави звільнення від сплати судового збору.

Всупереч викладеному, доказів сплати судового збору скаржником не надано, визначені законом підстави звільнення від сплати судового збору у апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги процесуального законодавства, апеляційна скарга ОСОБА_1 у даній справі підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України,суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2019 року, - залишити без руху.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали надати до апеляційного суду:

- обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження (у випадку пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили), а також відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

У разі невиконання вимог у встановлений строк або у випадку, коли вказані у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними у розумінні ч.2 ст. 358 ЦПК України, скаржнику буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали надати до апеляційного суду:

- виправлену апеляційну скаргу, у якій зазначити інформацію про учасників справи з дотриманням вимог п. 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, а також копії такої скарги відповідно до кількості учасників справи;

- докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 454,00 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду, або вказати визначені законом підстави звільнення скаржника від сплати судового збору та надати відповідні докази.

Роз`яснити скаржнику, що відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич