ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9229/21 Справа № 206/1894/21 Суддя у 1-й інстанції - Плінська А. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Універсал Банк

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2021 року банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 березня 2018 року, ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 20 000 грн. Спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники вищезазначених документів у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язувалася виконувати його умови. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 08 лютого 2021 року виникла заборгованість в загальній сумі 93779,80 грн., з яких: 43126,47 грн. заборгованість за тілом кредиту; 50653,33 грн. заборгованість за пенею та комісією, яку АТ «Універсал Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь (а.с.1-4).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна - задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» (м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) заборгованість за тілом кредиту в сумі 20 000 грн. та судовий збір у розмірі 476,70 грн.

В іншій частині позову - відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.115-117).

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що підписавши Анкету-заяву ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримала їх примірники в мобільному додатку. Відповідач висловив свою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису. Відтак, сторонами погоджені усі істотні умови договору. Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, період, за який нарахована заборгованість (а.с.120-124).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 30 березня 2018 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» (а.с.17).

Відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином у зв`язку із чим утворилася заборгованість яка станом на 08.02.2021 року становить 93 779,80 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом у розмірі 43 126,47 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 50 653,33 грн. (а.с.7-8).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредитом, суд 1 інстанції виходив з того, що встановлено отримання відповідачем тіла кредиту у сумі 20 000 грн., що також підтверджується випискою з особового рахунку, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума кредиту в розмірі 20 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією, суд 1 інстанції виходив з того, що такі вимоги є безпідставними, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 30 березня 2018 року, оскільки витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням правління банку № 33 від 27 вересня 2017 року, не може вважатися складовою частиною кредитного договору.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір 30 березня 2018 року, шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Універсал Банк» відкрило відповідачці поточний рахунок та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок

Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, вбачається що ОСОБА_1 за кредитною карткою № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_3 23.05.2018 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн. (а.с.85).

Відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 08.02.2021 року становить 93 779,80 грн., і складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом у розмірі 43 126,47 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 50 653,33 грн. (а.с.7-8).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 30 березня 2018 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді комісії та неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Врахувавши відсутність належних доказів на підтвердження того, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату комісії та неустойки, - колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вказаних позовних вимог так як вони є лише припущенням позивача, тоді як рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не містить укладений у вигляді анкети-заяви кредитний договір від 30 березня 2018 року, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним).

Колегія суддів звертає увагу на те, що користування кредитними коштами відповідачкою підтверджується випискою по картковому рахунку.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутня довідка про перевипуск карток, а з виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що вона користувалася кредитними коштами.

При цьому Банк просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 43 126,47 грн., однак матеріалами справи встановлено, що відповідачці був наданий ліміт по кредиту у сумі 20 000,00 грн.

Видачу кредиту у більшому розмірі Банком не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у сумі 20000,00 в добровільному порядку Акціонерному товариству «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що Акціонерне товариство «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника суми заборгованості за наданим кредитним лімітом 20 000,00 грн, а інші складові заборгованості стягненню не підлягають з вищевикладених підстав.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Універсал Банк залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: