Провадження номер 2/741/229/21
Єдиний унікальний номер 741/39/21
РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретарів судового засідання Качан О.В., Сокирки Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року позивачі звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 . У подальшому позивачі змінили свої позовні вимоги в частині визнання права власності на вищевказаний житловий будинок, змінивши розподіл часток житлового будинку між позивачами. Свої змінені позовні вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 (по 1/5 частини кожному). Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. ОСОБА_6 була дочкою ОСОБА_5 , але свідоцтво про її народження не збереглося. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_6 відсутня, в архіві органу ДРАЦС актовий запис про народження ОСОБА_6 за 1933 рік не виявлено, книги державної реєстрації актів про народження за 1933-1939 роки за зазначеним населеним пунктом не збереглися. Це є перешкодою в оформленні позивачами спадкових прав після смерті ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті спадкова справа не заведена. Спадщину після його смерті прийняла дочка ОСОБА_6 , але нотаріально не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 . Після його смерті спадкова справа не заведена. Спадщину після його смерті в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла його мати ОСОБА_6 , але нотаріально не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 . Після її смерті спадкова справа не заведена. Спадщину після її смерті, яка складається із 3/5 частини вищевказаного житлового будинку та іншого майна відповідно до ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла її дочка ОСОБА_1 та за правом представлення рідний внук ОСОБА_2 , по 3/10 частини кожен.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини вищевказаного житлового будинку, яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору. Після смерті ОСОБА_8 спадкова справа не заведена. Спадщину після смерті ОСОБА_8 відповідно до ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв її син ОСОБА_2 , але нотаріально не оформив спадкових прав.

Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Державний реєстратор не може провести державну реєстрацію права власності позивачів на частини житлового будинку з надвірними будівлями у майні колишнього колгоспного двору. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням:

- встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 як членом ліквідованого колгоспного двору;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою від 13 січня 2021 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 15 червня 2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та пояснили, що ОСОБА_6 була дочкою ОСОБА_5 . Однак, свідоцтво про народження ОСОБА_6 не збереглося, тому вони (позивачі) позбавлені можливості документально підтвердити факт родинних відносин між фізичними особами. Крім того, житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, тому в іншому порядку, крім судового, вони не можуть оформити право власності на нього, це змусило їх звернутися до суду.

У судовому засіданні 15 червня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_9 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

У судове засідання 07 грудня 2021 року позивачі не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач визнає позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, у якій указав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 в судовому засіданні 15 червня 2021 року не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У судове засідання 08 грудня 2021 року ОСОБА_3 не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності.

У судовому засіданні 15 червня 2021 року допитана як свідок ОСОБА_10 дала показання, що вона є сусідкою позивачів. Свідку достовірно відомо, що ОСОБА_6 була дочкою ОСОБА_5 . Вони проживали по сусідству зі свідком ОСОБА_10 , але нині покійні.

У судовому засіданні 15 червня 2021 року допитаний як свідок ОСОБА_11 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_10 .

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання 07 грудня 2021 року суд не здійснює фіксування судового процесу 07 грудня 2021 року за допомогою звукозаписувальних технічних засобів у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачів, представника позивача, третьої особи та показання свідків, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 , що підтверджується копією довідки КП «Носівське БТІ» Носівської міської ради № 5 від 16 січня 2020 року (а. с. 33). Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою виконкому Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області № 280 від 25 лютого 2019 року (а. с. 35).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 36). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини спірного житлового будинку.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 80). Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_5 здійснюється за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Пунктом 10 вказаної вище постанови визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання свідоцтва про право на спадщину в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Позивачі у своєму позові просять встановити факт, що ОСОБА_6 була дочкою померлого ОСОБА_5 .

Судом установлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 72) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а. с. 68).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дочка ОСОБА_6 , вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті, що підтверджується довідкою виконкому Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області № 281 від 25 лютого 2019 року (а. с. 37).

У судовому засіданні встановлено, що в позивачів відсутні документи, які б підтверджували родинний зв`язок між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , оскільки не збереглося свідоцтво про народження ОСОБА_6 .

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 5 від 07 серпня 2020 року інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_6 у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутня, за результатами проведеної перевірки актовий запис про народження ОСОБА_6 за 1933 рік по м. Носівка Носівського району Чернігівської області не виявлено, книги державної реєстрації актів про народження за 1933-1939 роки за зазначеним населеним пунктом не збереглися (а. с. 39).

Відсутність підтверджуючих документів, що ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_5 є перешкодою в оформленні спадкових прав позивачів після смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивачів, дані в судовому засіданні, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , допитаних у судовому засіданні, які підтвердили родинний зв`язок між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , виходячи з досліджених письмових доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд уважає доведеним факт родинних відносин, що ОСОБА_6 була дочкою ОСОБА_5 .

Встановлення факту родинних відносин має для позивачів юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації позивачами їх спадкових прав після смерті ОСОБА_6 .

Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, досліджені докази, суд робить висновок, що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, судом установлено, що ОСОБА_6 з моменту відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 стало належати 1/5 частини спірного житлового будинку, яка належала ОСОБА_5 як члену ліквідованого колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 38). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини спірного житлового будинку, яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору.

За життя ОСОБА_7 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 82-83). Отже, спадкоємство після смерті ОСОБА_7 здійснюється за законом.

Судом установлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_7 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 74) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а. с. 67).

ОСОБА_6 була матір`ю померлого ОСОБА_7 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_7 (а. с. 43). ОСОБА_8 не входить до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_7 , оскільки їх шлюб з ОСОБА_7 було розірвано 04 березня 1994 року (а. с. 40).

У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_7 у силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла його мати ОСОБА_6 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті, що підтверджується довідкою виконкому Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області № 279 від 25 лютого 2019 року (а. с. 41).

Отже, судом установлено, що ОСОБА_6 з моменту відкриття спадщини після смерті сина ОСОБА_7 стала належати 1/5 частини спірного житлового будинку, яка належала ОСОБА_7 як члену ліквідованого колгоспного двору. Але вона юридично не оформила своїх спадкових прав. А всього їй стало належати 3/5 частини житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 42).

Після її смерті відкрилася спадщина на 3/5 частини спірного житлового будинку.

Спадкування після смерті ОСОБА_6 здійснюється за правилами ЦК України 2004 року.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_6 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 85). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 12). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 .

На день своєї смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , разом з нею проживала та була зареєстрована дочка ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Носівської міської ради Чернігівської області № 278 від 25 лютого 2021 року (а. с. 44). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_6 № 29/2016, заведеної приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. (а. с. 139-151), убачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 . Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні.

Однак, судом установлено, що на час своєї смерті ОСОБА_6 мала неповнолітнього внука ОСОБА_2 , а відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення) внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

ОСОБА_2 є рідним внуком ОСОБА_6 по лінії батька, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а. с. 15) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України щодо народження ОСОБА_7 (а. с. 43). Як зазначалося вище батько ОСОБА_2 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_6 першої черги за законом за правом представлення після смерті батька ОСОБА_7 .

На день смерті своєї баби ОСОБА_6 . ОСОБА_2 був неповнолітнім (народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а, отже, у силу положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України, яка гласить, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу, ОСОБА_2 уважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували по 3/10 частини спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 45).

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини спірного житлового будинку, яка належала їй на підставі членства у колишньому колгоспному дворі.

За життя ОСОБА_8 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 87). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Позивач ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 15). Отже, він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 .

На день своєї смерті ОСОБА_8 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею проживав та був зареєстрований син ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виконкому Носівської міської ради Чернігівської області № 277 від 25 лютого 2019 року (а. с. 46).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_8 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 78).

А, отже, ОСОБА_2 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_8 , з часу відкриття спадщини після її смерті йому стало належати 1/5 частини спірного житлового будинку, яка належала ОСОБА_8 як члену ліквідованого колгоспного двору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок. Однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, яке відноситься до майна колгоспного двору, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 544/02-31 від 04 серпня 2020 року (а. с. 47).

Також у судовому засіданні з`ясовано, що позивачі зверталися до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Макіївської сільської ради Чернігівської області з метою реєстрації за ними права власності на частини спірного житлового будинку у майні колишнього колгоспного двору. Однак, позивачам було відмовлено та повідомлено, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності в майні колишнього колгоспного двору, а тому зареєструвати за нею право власності неможливо, що підтверджується повідомленням ЦНАП Макіївської сільської ради Чернігівської області № 28 від 25 лютого 2020 року (а. с. 49).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 28-32).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовна вимога про визнання права власності на житловий будинок також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1273 ЦК України, ст. 211, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 62,28 кв. м житловою площею 17,96 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 62,28 кв. м житловою площею 17,96 кв. м з господарськими будівлями та спорудами у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 62,28 кв. м житловою площею 17,96 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 62,28 кв. м житловою площею 17,96 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина