Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

за участю секретаря Іванової О.В.;

позивачки ОСОБА_1 ;

відповідача ОСОБА_2 ;

представника відповідача ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради) про стягнення аліментів і визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради) про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

І. Позиції учасників справи.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що має спільну з відповідачем дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме інтересам дівчинки. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно.

Відповідач позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але просив визначити місце проживання дитини з ним. Зазначив, що регулярно бере участь у вихованні доньки, має з нею близькі та позитивні стосунки.

Третя особа вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_4 з матір`ю.

II. Щодо процедури.

07 червня 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів і визначення місця проживання дитини.

Ухвалою від 19.08.2021 року роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради) про визнання батьківства, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Позов в частині вимог про визнання батьківства передано до канцелярії суду для здійснення його реєстрації та розподілу відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Того ж дня прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради) про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради) про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Цивільні справи об`єднано.

Рішенням суду від 27.08.2021 року визнано ОСОБА_2 батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народжена ОСОБА_1 .

ІІІ. Щодо фактів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_4 (а.с.6).

За повідомленням КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 34» з ОСОБА_4 психологом школи проведено бесіду, в ході якої встановлено, що дівчинка має навчальні досягнення високого та достатнього рівнів, добрий загальний розвиток, бере активну участь у громадському житті школи та класу. Мати ОСОБА_4 приділяє належну увагу вихованню, постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. У дівчинки дуже тісний зв`язок з матір`ю, вона її дуже любить та бажає проживати лише з нею. До батька ставиться з прохолодою (ображена на нього, що літом до неї не приходив). Психолог вважає, що проживання з матір`ю відповідає інтересам дитини (а.с.66).

Актом відвідування сім`ї учениці ОСОБА_4 встановлено, що родина проживає в однокімнатній квартирі, санітарні умови задовільні, дитина має окреме постійне місце для навчання, відпочинку, спальне місце. Атмосфера в сім`ї доброзичлива, мати приділяє багато уваги, займається вихованням доньки (а.с.68).

З довідки КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 34» від 20.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 мешкає з матір`ю ОСОБА_1 , яка підтримує постійний зв`язок зі школою та забезпечує необхідні умови для навчання й виховання дитини. Мати виховує доньку одна. Батько навчанням доньки не цікавиться та зв`язок зі школою не підтримує (а.с.69).

Позивачка ОСОБА_1 має у власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с.63-64, 65), 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 (а.с.72), квартиру АДРЕСА_3 (а.с.109) та автомобіль Сhevrolet Lacetti (а.с.73, 74).

ОСОБА_1 перебуває на обліку Департаменту соціального захисту Маріупольської міської ради та за період з серпня 2020 року по липень 2021 року включно отримала дохід в розмірі 94240, 83 грн. (а.с.75).

З медичних документів вбачається, що наркологічні та психіатричні протипоказання у ОСОБА_1 до виконання роботи мерчендайзера відсутні (а.с.104, 105)

З наданих ОСОБА_2 квитанцій вбачається, що останній регулярно здійснював грошові перекази ОСОБА_1 на суми від 700 грн. до 1000 грн. за період з 2018 по 2021 рік (а.с.29-38).

ОСОБА_2 працює диспетчером ТОВ «Маріст-Трейд» та за період з липня 2020 року по червень 2021 року включно отримав заробітку плату в розмірі 10827, 10 грн. (а.с.39), має у власності автомобіль Mazda 6 (а.с.95)

За місцем роботи ОСОБА_2 зарекомендував себе як відповідальний, дисциплінований працівник, добре працює в команді, мотивований на досягнення кращих результатів (а.с.40).

За місцем проживання відповідач зарекомендував себе з позитивного боку, привітний та уважний до сусідів. У зловживання спиртними напоями не помічений, громадський порядок не порушує (а.с.41, 82).

ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.42), на обліку у психіатра не перебуває (а.с.43, 44), має у власності квартиру АДРЕСА_4 (а.с.47-48, 49-50).

Відповідач надав також фотографії проведення спільного часу з донькою ОСОБА_4 (а.с.92-94, 118-137), та скріншоти листувань

Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 09.12.2021 року визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю.

ІІІ. Щодо права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ЦПК).

Нормами ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК) передбачено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК).

Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" (далі - Закон) закріплено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (ст. 1 Закону).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Статтею 180 СК передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, чого позивач і не заперечує.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

ІV. Висновки суду.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Як встановлено матеріалами справи і не заперечується сторонами малолітня ОСОБА_4 проживає за місцем мешкання матері, де в неї утворилося стабільне середовище.

У рішенні ЄСПЛ від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, § 102).

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

У судовому засіданні дитина ОСОБА_4 виявила бажання проживати з матір`ю. Про схильність дівчинки до матері свідчать також характеристики з місця навчання дитини, проведена бесіда зі шкільним психологом.

Поза увагою суду не може залишатись позитивні характеристики ОСОБА_2 , його матеріальний стан, систематичні переводи на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, його щире бажання проживати з донькою, піклуватись про неї.

Матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їхнє ставлення до дитини, позитивні характеристики свідчать, що кожен із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дівчинки, забезпечуючи її потреби.

Водночас, суд вважає, що під час проживання дитини з матір`ю у ОСОБА_4 утворився звичний уклад життя, навчання, порушення якого, на думку суду, може призвести до негативних наслідків і непередбачуваних психологічних травм для дитини, а тому не відповідає її інтересам щодо зростання у передбачуваній стабільній атмосфері.

Окрім того, незважаючи на те, що ОСОБА_2 визнав себе батьком дитини, незрозумілим є зволікання з його боку щодо оформлення свого батьківства в позасудовому порядку до звернення Уколової до суду.

Мати ОСОБА_4 має дохід, житло на праві власності, в якому створено всі відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини, та має бажання виховувати і розвивати свою дитину.

За таких обставин, суд погоджується з висновком Орган опіки та піклування щодо доцільності визначення місце проживання дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 .

Визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, бажання батька сплачувати аліменти, та приходить до висновку про задоволення позову у заявленому позивачкою розмірі 1/4 частки доходу, що відповідатиме вимогам закону.

Позивачка в силу Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст.8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 19, 153, 161 СК України, ст.ст. 4, 13, 81, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради) про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_4 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 07.06.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 908 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради) про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повне рішення буде складено 23 грудня 2021 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко