Справа № 149/1037/21
Провадження № 2/135/212/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04.06.2021 м. Ладижин Вінницької області

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінголд», ОСОБА_7 про зобов`язання виконати умови договору шляхом перерахування коштів,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінголд», ОСОБА_7 про зобов`язання виконати умови договору шляхом перерахування коштів.

Оцінюючи цей позов в порядку, визначеному ст.ст. 175, 177 ЦПК України, суд враховує, що як визначено ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Цивільне судочинство в судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обов`язок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобов`язаний збирати докази (ч.3 ст.2, ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України).

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, віднесено статтею 43 ЦПК України до обов`язку учасників справи.

Водночас, згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

Подана заява не відповідає всім вимогам, передбаченим ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Із позовної заяви вбачається що вона подана шістьма позивачами. Проте, позивачі в позовній заяві не зазначили всіх необхідних даних про кожного позивача. Зокрема, не зазначено номера облікової картки платника податків або номера і серію паспорта кожного з позивачів.

Також, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачами не вказано чітко до кого пред?явлено позов, конкретно і однозначно не визначено відповідача чи відповідачів. Оскільки зазначено слово «відповідач» в однині, і при цьому у позовній заяві вказано певні дані про юридичну особу ТОВ та фізичну особу. Відтак, незрозуміло чітко чи позов пред?явлено до двох осіб ТОВ «Вінголд» та ОСОБА_7 .

При цьому, якщо позов пред?явлено до двох осіб, то не зазначено зареєстровану адресу місця знаходження чи проживання.

З позовної заяви не зрозуміло, кого саме зазначено відповідачем: чи юридичну особу ТОВ «Вінголд», чи і юридичну особу і фізичну особу ОСОБА_7 ..

Тому позивачам слід виконати вимоги п. 2 ч.3 ст.175 та ч.2 ст.48 ЦПК і вказати відповідача та всі необхідні дані, передбачені в даній нормі закону.

Також, згідно п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачами не додано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивачі в позовній заяві не надали підтвердження про те, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, відповідно до ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вимоги щодо оформлення письмових доказів, які подаються до суду, встановлені процесуальним законом.

Так, відповідно до приписів ч. 1 та 2, 5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п. п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом"; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Вказані вимоги до оформлення письмових доказів стосуються матеріалів позовної заяви наданих позивачами у копіях, а також копій позовної заяви з додатками для відповідача.

Однак, всупереч вимогам ст. 95 ЦПК України додані до позовної заяви копії документів, у тому числі копії позовної заяви з додатками для відповідача, не засвідчені належним чином, визначеним законом.

Аналогічна правова позиція висвітлена в рішенні ВС/КГС у справі №904/8549/17 від 11 липня 2018 року, а саме що не засвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, позивачами не додано до позову усіх документів, що зазначені в додатках до позовної заяви. Зокрема, згідно акта працівників Хмільницького міськрайонного суду зазначено, що додатки до позову не містять копії договору, в одному з конвертів був відсутній аудіо диск.

Окрім цього, всупереч п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачами не вказано чітко зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. При цьому також не вказано чітко який розмір вимог про відшкодування моральної шкоди, а який розмір відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позовна вимога кожного з позивачів зазначена сукупно про виконання умов договору та відшкодування моральної шкоди.

Також із пред`явленого позову, який пред`явлений шістьма позивачами, незрозуміло яке відношення мають і як пов`язані між собою вимоги кожного з позивачів.

Окрім цього, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачі при подачі позову до суду не сплатили судовий збір у розмірі встановленому законом. При цьому позивачі подали клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір судового збору є для кожного позивача занадто обтяжливим.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з позовної заяви позивачі звернулись до суду з вимогою майнового характеру, тому мали сплатити судовий збір у розмірі встановленому законом за подачу позову до відповідного суду і на відповідний рахунок призначений для зарахування судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Позивачі судовий збір не сплатили, подали до суду заяву про звільнення від сплати судового збору посилаючись на ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, позивачі не надали доказів на підтвердження будь-якої з підстав для відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи для звільнення від сплати судового збору. Саме лише посилання у відповідних заявах позивачів на те, що майновий стан позивачів не дозволяє сплатити судовий збір та відсутність доходів, не є достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору.

При цьому, суд враховує також і розмір пред?явлених позовних вимог кожного з позивачів.

Вказані в клопотанні обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення позивачів від сплати судового збору, оскільки ними не надано доказів про неможливість сплатити судовий збір та відсутність коштів, для сплати судового збору на момент подання позовної заяви.

При розгляді клопотання суд бере до уваги, що вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 111, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Відтак, розглянувши клопотання позивачів, оглянувши документи, додані до нього, суд дійшов висновку про те, що клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Зазначені вище недоліки позовної заяви слід усунути шляхом повного зазначення всіх встановлених законом відомостей про позивачів; чіткого зазначення належного відповідача чи відповідачів та необхідних відомостей про них; поданням до суду оригіналу або належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви; всіх додатків до позову відповідно до кількості відповідачів; та сплати судового збору.

Відповідно до приписів ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачами не виконано вимоги ст. ст.175, 177 ЦПК України, що відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивачів про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінголд», ОСОБА_7 про зобов`язання виконати умови договору шляхом перерахування коштів залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали, інакше позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню позивачам.

Копію ухвали направити позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя