Справа № 758/86/16-ц
Провадження № 6/758/909/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання - Волошиній А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (первісний стягувач), ОСОБА_1 (боржник) про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2021 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява про заміну стягувача АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у цивільній справі № 758/4276/17, в якій просить: замінити вибулого Стягувана - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» - на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» (, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) у справі № 758/86/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до відповідача, яким є: ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490919296, посилаючись на те, що 21.06.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1 відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором, в тому числі за договором кредиту № 490919296. 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ « ФК «ВЕСТА» укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ « ФК «ВЕСТА», а ТОВ « ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490919296. 16.01.2019 між ТОВ « Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ « Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490919296.

Представник заявника, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання, не з`явилась та надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Інші учасники судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до вимог закону.

Виходячи з того, що відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2016 року Подільський районний суд міста Києва ухвалив рішення по справі № 758/86/16-ц про стягнення з боржника (відповідача), яким є: ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490919296.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.03.2016 р. у цивільній справі № 758/86/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490919296 від 01.07.2014 р. у розмірі 42 540,27 грн. (сорок дві тисячі п`ятсот сорок грн. 27 коп.) , яка виникла станом на 02.12.20015 р. та складається з: заборгованість за кредитом - 24 399,23 грн., заборгованість за відсотками - 12 141,04 грн, штраф - 6 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 218,0 грн.

Згідно матеріалів справи, 17.06.2016 р. на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва були направлені виконавчі листи.

Судом встановлено, що 21.06.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1 відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором, в тому числі за договором кредиту № 490919296. 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ « ФК «ВЕСТА» укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ « ФК «ВЕСТА», а ТОВ « ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490919296. 16.01.2019 між ТОВ « Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ « Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490919296.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення «Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, та не обмежуючись, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі №5011-33/18786-2012, Постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №327/378/16-ц, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №2-н-148/09.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст.512, 514 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно, до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Крім цього, із змісту вказаної постанови Верховного Суду України, вбачається, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

25.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії судців Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-Н-148/09, провадження №61-1104св18 (ЄДРСРУ № 73627702) досліджував питання щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником та дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21.03.2018 по справі № 6-1355/10, провадження № 61- 1207бсв18.

Розділом ІІ пунктом 12-13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802 передбачено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із цим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться згідно з вимогами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої особи суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Приписами ст. 442 ЦПК України встановлена заміна саме сторони у виконавчому провадження, статус якої (стягувач та боржник) вона набуває після відкриття виконавчого провадження. Тобто, за виконавчим листом, який виданий судом на підставі судового рішення у справі, повинно бути відкритим виконавче провадження.

А відтак, заявником підтверджені, крім матеріального правонаступництва, підстави для процесуального правонаступництва щодо заборгованості ОСОБА_1 , а тому, судом встановлені правові підстави для заміни стягувача, як сторони у виконавчому провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає задоволенню, а відтак, стягувач у виконавчому провадженні акціонерне товариство «Альфа-Банк» підлягає заміні на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», що стосується вимог до боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.15 Законом України «Про виконавче провадження», керуючись п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.442 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (первісний стягувач), ОСОБА_1 (боржник) про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником - задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б; ) у справі № 758/4276/17, за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490919296.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 20.12.2021 р.

Суддя Н. М. Ларіонова