Справа № 405/6568/21
Провадження №4-с/405/23/21
У Х В А Л А

23 вересня 2021 року Суддя Ленінського районного суду м.Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 в порядку Розділу VII ЦПК України звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із скаргою, в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та скасувати арешт, накладений на нерухоме майно: об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано: 25.06.2008 за № 3256719 (09:57:54), реєстратор: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, підстава обтяження: постанова аа868751від 19.05.2006, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ, вик. Яременко;

зобов`язати Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3256719, зареєстровано: 26.05.2008 за № 3256719 (09:57:54), реєстратор: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, підстава обтяження: постанова аа868751від 19.05.2006, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ, вик. Яременко.

Ознайомившись з матеріали скарги та доданими до неї документами, приходжу до висновку, що у прийнятті до розгляду скарги заявника ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Законодавець у частині 1 статті 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права особи та можливість його захисту в обраний нею спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Так, за захистом своїх порушених прав заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та зобов`язання вчинити дії.

В свою чергу, порядок розгляду саме скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Як вбачається з інформації Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 09.09.2021 року № 34520/19.12-24/9, наданої ОСОБА_1 стосовно зняття арешту з нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Відділ, зокрема, повідомив, що відповідно до постанови про арешт майна боржника серії аа № 868751 від 19.05.2006 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (державний виконавець Яременко), арешт накладено на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 3-8899 від 26.12.2005 року, виданої Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34,00 грн. Надати більш детальну інформацію стосовно накладення арешту постановою державного виконавця серії аа №868751 від 19.05.2006 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (державний виконавець Яременко) на нерухоме майно боржника, та копію постанови Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не має можливості, оскільки відповідно до Наказу Міністерства юстиції України за № 1829/5 від 07.06.2017 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2017 р. за № 699/30567 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», Розділ XI «Знищення справ та виконавчих проваджень», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень. Отже, і механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначений статтею 287 цього Кодексу, не підлягає застосуванню до цих правовідносин (щодо накладення адміністративного стягнення).

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 287 КАС України, передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця як окремої категорії адміністративного спору. У частині першій цієї статті зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки у поданій скарзі заявник ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, то подана заявником ОСОБА_1 скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2019 у справі № 757/62025/17-ц (провадження 14-619цс18), який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується судом при прийняті даного рішення.

Крім того, порядок зняття арешту з майна чи коштів боржника регулюється статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Таким чином, арешт накладений на майно (кошти) боржника на підставі постанови державного виконавця, може бути знятий виключно з вищевказаних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що заявник ОСОБА_1 просить визнати бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , власником якої він є, та скасувати арешт на зазначену квартиру, накладений в межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 3-8899 від 26.12.2005 року, виданої Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34,00 грн., ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи в порядку вимог ЦПК України, вважаю, що звернення заявника ОСОБА_2 до суду зі скаргою в порядку розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, не відповідає вимогам цивільного процесуального закону, в зв`язку з чим, у прийнятті до розгляду зазначеної скарги заявнику ОСОБА_1 , яка скарга подана в порядку розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, - слід відмовити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 260, Розділом VII ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті до судового розгляду скарги на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та зобов`язання вчинити дії, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 право подати позовну заяву до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова