Дата документу 20.12.2021 Справа № 335/414/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 335/414/21 Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко І.А.
провадження № 22-ц/807/4160/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони з 27.09.2001 по 26.10.2018 перебували у шлюбі, в якому народилися доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю та на утримання яких судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 05.11.2018, з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старша донька ОСОБА_3 досягла повноліття, тому стягнення на її утримання за судовим наказом від 05.11.2018 припинено.

На підставі викладеного просила суд змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнувши аліменти у розмірі ј частки від усіх видів доходів, починаючи з 13.01.2021 до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Судове рішення мотивовано тим, що досягнення старшою донькою сторін повноліття не є безумовною підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються на молодшу доньку. За рішенням суду в іншій справі з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти у розмірі ј частки на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Майнове становище відповідача не змінилося, а отже відсутні підстави, передбачені ст.192 СК України для збільшення розміру аліментів на утримання молодшої доньки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що судом порушені норми матеріального права, зокрема ст.183 СК України, яка передбачає її право звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу доньку у зв`язку із досягненням повноліття старшою дитиною. На думку позивачки, у суду були наявні підстави для задоволення її позову, оскільки відповідач зобов`язаний утримувати і повнолітню дочку, яка продовжує навчання, і молодшу дитину, на утримання якої з 13.01.2021 з відповідача стягується тільки 1/6 частка від його заробітку. Відповідач є працездатною особою, інших дітей не має, регулярно отримує заробітну плату і в змозі сплачувати аліменти на молодшу дитину у розмірі ј частки.

Копія апеляційної скарги і ухвала про відкриття апеляційного провадження отримані відповідачем 11.12.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 зазначив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги неспроможними. Зазначає, що він регулярно сплачує аліменти на двох дітей, незважаючи на те, що старшій дитині виповнилося 18 років. Судовим рішенням з нього на користь позивачки на утримання старшої дочки, яка продовжує навчання, стягнуті аліменти у розмірі ј частки всіх видів заробітку, отже загальний розмір аліментів, які отримує позивачка на двох дітей, становить 41% від його заробітку, що свідчить про погіршення його майнового становища. Стягнутий на користь молодшої доньки розмір аліментів збільшується пропорційно до збільшення його заробітку, а тому посилання позивачку на те, що у нього збільшилися доходи є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.09.2001 перебували у шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2018 розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом від 05.11.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старша донька ОСОБА_3 досягла повноліття, тому стягнення на її утримання за судовим наказом від 05.11.2018 припинено.

Проте, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.01.2021 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Отже, загальний розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь позивачки на утримання двох дітей становить 5/12 часток від заробітку відповідача, що на 1/12 частку більше, ніж стягувалося за судовим наказом.

Відповідно до розрахунку Приморського РВ ДВС Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) в межах виконавчого провадження № 57812088 ОСОБА_2 станом на 11.05.2021 заборгованості зі сплати аліментів не має.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивачка посилалася на те, що у зв`язку із набуттям старшою дитиною повноліття, розмір аліментів на молодшу дитину було зменшено, що на її думку є підставою для збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Проте такі доводи позивачки суд першої інстанції обґрунтовано визнав неспроможними, оскільки розмір аліментів, що стягуються з батька дитини на утримання молодшої доньки, залишився незмінним і становить 1/6 частку від його заробітку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 у порівнянні із становищем, що існувало на час ухвалення судового наказу від 05.11.2018 про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, не покращилося.

Досягнення старшою дитиною повноліття не є достатньою підставою для збільшення розмір аліментів на утримання молодшої доньки сторін, оскільки судовим рішенням від 23.04.2021 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі ј частки всіх видів його заробітку.

Доказів щодо наявності підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України, позивачем надано не було, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню або зміні, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська