Провадження № 2/522/9736/21
УХВАЛА

про відкриття провадження у справ

23 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., дослідивши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.12.2021 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до громадянина Республіки Італії ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрований 10 червня 2015 року відділом ДРАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби ОМУЮ (актовий запис 1034).

Із матеріалів позову вбачається, що відповідач є громадянином Республіки Італії, місце реєстрації : АДРЕСА_1 .

Питання підсудності судам України справ з іноземним елементом регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право" та міжнародними договорами.

Згідно із ч. 2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 8 ст.130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - в порядку, встановленому ст. 502 цього Кодексу.

У силу ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

За положеннями ч.1 ст. 498 ЦПК України, яка кореспондується з ч.1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що у разі, якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому ЦПК України або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 2 ст. 496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони (рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., п. 38).

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, ОСОБА_5 A № 208-B, п. 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, ОСОБА_5 A № 245-C, п. 26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», п. 63).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.1.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 липня 2008 року за № 573/15264, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно з ст.2 Конвенції «Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Відповідно до ст.3 цієї Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний, відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Крім того, відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, така конвенція застосовується у відносинах України з Аргентиною, Білорусією, Бельгією, Болгарією, Канадою, Китаєм, Кіпром, Чехією, Данією, Єгиптом, Естонією, Фінляндією, Францією, Німеччиною, Грецією, Угорщиною, Ірландією, Ізраїлем, Італією, Японією, Латвією, Литвою, Люксембургом, Мексикою, Нідерландами, Норвегією, Польщею, Португалією, Кореєю, Румунією, Росією, Словаччинною, Словенією, Іспанією, Шрі-Ланкою, Швецією, Швейцарією, Туреччинною, Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії, США, Венесуелою, Антигуа і Барбуда, Багами, Барбадос, Ботсвана, Кувейтом, Малаві, Пакистаном, Сан-Марино і Сейшели; держави підписали цю Конвенцію, бажаючи створити відповідні засоби, для того, щоб судові або несудові документи, які підлягають врученню за кордоном, були доведені до відома їх одержувачів у належний строк, піклуючись про поліпшення організації правової взаємодопомоги шляхом спрощення та прискорення процедури.

Згідно ст.1 Конвенції, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Відповідно до ч. 2 п. b) ст. 15 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, кожна договірна держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови, зокрема, з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Відповідно до п. 6.7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції від 27.06.2008 року № 1092/5/54 суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.

Згідно зі статтею 2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Центральним органом Республіки Італії є АДРЕСА_2 .

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 проживає на території Республіки Італії, за адресою: АДРЕСА_1 ., не має можливості приймати участь у судовому засіданні, необхідності вручення відповідачу документів, а також направлення судом України доручення для виконання за кордоном, з урахуванням розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном в порядку передбаченому Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008р. № 1092/5/54.

Таким чином, з метою забезпечення та реалізації процесуальних прав відповідача, закріплених у ст. 43,49,83,84 ЦПК України, суд вважає необхідним доручити компетентному органу Республіки Італії вручити йому копію позовної заяви з доданими документами і ухвалу про відкриття провадження у справі, повідомлення про місце, дату та час проведення судового засідання, та вчинити певні процесуальні дії щодо нього, зокрема допитати по суті позовних вимог або відібрати письмові пояснення, докази, які він бажає подати на власний розсуд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.187-192, 353,498 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду та відкрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання в залі засідань № 105, в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси за адресою: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, 33, на 10 годину 05 хвилин «31» січня 2022 року.

Запропонувати:

- особам, які беруть участь у справі, отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://pm.od.court.gov.ua/sud1522/);

- особам, які беруть участь у справі, з`явитися в суд на вказані в ухвалі дату та час.

Встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог статті 178 ЦПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Встановити позивачу строк п`ятнадцять днів із дня отримання відзиву, протягом якого позивач має право подати відповідь на відзив. Копія відповіді на відзив та доданих до неї документів повинна бути надіслана (надана) відповідачеві одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду.

Встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, до якого застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою ст.178 ЦПК України. Копія заперечення на відповідь на відзив та доданих до неї документів повинна бути надіслана (надана) позивачеві одночасно з надісланням (наданням) заперечення на відповідь на відзив до суду.

Роз`яснити сторонам:

що учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву);

що суд проводить підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з метою встановлення обставин, визначених ст.189 ЦПК України;

про необхідність подати свої докази суду відповідно до ст.83 ЦПК України;

про зобов`язання не приховувати докази та дотримуватися інших вимог ст.ст.43, 49 ЦПК України.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://pm.od.court.gov.ua/sud1522/.

Зобов`язати позивача здійснити переклад на італійську мову позовної заяви від 20.12.2021 року і доданих до неї документів, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року, а також прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, підтвердження про вручення та короткого викладу документу, що підлягає врученню і надати суду нотаріально засвідчений переклад вказаних документів у трьох примірниках у строк до 31 січня 2021 року.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Направити судове доручення про вручення судових документів до Центрального органу Республіки Італії - Ufficio Unico Ufficiali Giudiziari presso la Corte d'Appello di Roma (Єдине бюро судових приставів при Апеляційному суді Риму), яке находиться за адресою: Viale Giulio Cesare, 52, 00192, Roma (Віале Джуліо Чезаре, 52, 00192, Рим).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.В. Домусчі