Дата документу 24.12.2021 Справа № 331/1108/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1108/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3900/21 Жукова О.Є.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Крилової О.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Працевитого Геннадія Олександровича та представника Кредитної спілки «Запоріжжя» - Трібусяна Олексія Валентиновича на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року у справі за позовом Кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Запоріжжя», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Кредитна спілка «Запоріжжя» звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був неодноразово уточнений, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 19 жовтня 2018 року між Кредитною спілкою «Запоріжжя» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 2186, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1., 4.1.4. Договору кредиту ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом та повернути кредит в порядку, визначеному п.п. 2.1-2.6 договору.

Відповідач свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконує. Суму кредиту в обумовлений договором строк не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує.

У зв`язку з невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р, станом на 03.12.2020 року утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 40 016,92 грн. та процентами за користування кредитом, в тому числі за неправомірне користування за період з 19.10.2018 року по 03.12.2020 року у розмірі 84 952,60 грн.

В забезпечення вимог КС «Запоріжжя» за договором кредиту, між позивачем та поручителем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 укладено договір поруки № 2186/П1 від 19.10.2018р., відповідно до умов якого поручитель взяв на себе обов`язок солідарно з боржником відповідати за зобов`язаннями, що випливають із договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р.

Також, в забезпечення вимог КС «Запоріжжя» за договором кредиту, між позивачем, поручителем ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_1 укладено договір поруки № 2186/П3 від 19.10.2018 р., відповідно до умов якого поручитель взяв на себе обов`язок солідарно з боржником відповідати за зобов`язаннями, що випливають із договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р.

Вказує, що відповідачі зобов`язані сплатити на користь позивача суму кредиту у розмірі 40 016, 92 грн., проценти за користування кредитом в тому числі за неправильне користування за період з 19.10.2018 р. по 26.10.2020 р. у розмірі 78 720,46 грн., штраф у розмірі 40 016,92 грн., а всього заборгованість у загальному розмірі 164 986,44 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «Запоріжжя» суму кредиту у розмірі 40 016,92 грн., проценти за користування кредитом, в тому числі за неправомірне користування за період з 19.10.2018 року по 03.12.2020 року у розмірі 84 952,60 грн., штраф у розмірі 40 016,92 грн., а разом 164 986,44 грн. та стягнути судові витрати по справі.

У червні 2020 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Кредитної спілки «Запоріжжя», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору.

Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що 19.10.2018 року між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Запоріжжя» було укладено кредитний договорі № 286.

Відповідно до умов вказаного договору КС «Запоріжжя» зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 50 000,00 грн. Строк дії договору становить 12 місяців, тобто з 19.10.2018 року по 19.19.2019 року.

Плата з користування кредитом (проценти) є фіксованою та становить 75% річних від залишку кредиту, за кожен день користування кредитом.

Зазначає, що відповідно до Закону «Про кредитні спілки» та Статуту КС «Запріжжя» кредитування кредитною спілкою, нарахування та отримання процентів за кредитами, здійснюється виключно членам даної установи.

Вказує, що ОСОБА_1 членом Кредитної спілки «Запоріжжя» ніколи не був, зі статутом кредитної спілки не ознайомився і не визнавав його, відповідні внески не сплачував, в органах самоврядування відповідача участі не приймав, а тому не може бути стороною договору, укладеним з кредитною спілкою.

За таких обставини, кредитний договір № 2186 від 19.10.2018 року є незаконним та таким, що підлягає визнання недійсним, а грошові кошти, отриманні ОСОБА_1 , підлягають стягненню нього на користь КС «Запоріжжя» в порядку ст.1212 ЦК України.

Вказує, що встановлення КС «Запоріжжя» штрафу в розмірі 100% від розміру зобов`язання в разі допущення прострочення по кредиту (не залежно від строку такого прострочення), прямо суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним кредитний договір № 2186 від 19.10.2018 року, укладений між Кредитною спілкою «Запоріжжя» та ОСОБА_1 ; визнати недійсним п. 5 кредитного договору № 2186 від 19.10.2018 року, укладений між Кредитною спілкою «Запоріжжя» та ОСОБА_1 в частині застосування до позичальника штрафу у розмірі 100% від суми фактичного залишку кредиту на дату прийняття «Спілкою» рішення про стягнення простроченої заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2020 року об`єднано в одне провадження справу за позовом Кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Запоріжжя», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року позовну заяву Кредитної спілки "Запоріжжя" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Запоріжжя», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Запоріжжя» заборгованість за сумою кредиту в розмірі 40 016,92 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 19.10.2018 року по 19.10.2019 року в сумі 17 678,75 грн., штраф у розмірі 15 000,00 грн., а всього 72 695,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Запоріжжя» судовий збір в сумі по 308,72 грн. з кожного.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Працевитий Г.О. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не вірно надано оцінку обставинам справи та умовам кредитного договору, вирішивши, що на спірний договір не розповсюджується вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Безпідставно не було враховано незаконні дії КС «Запоріжжя» при стягненні штрафу в розмірі 100% від розміру зобов`язання в разі допущення прострочення по кредиту. Залишилось поза увагою, що кредит було отримано для задоволення своїх особистих потреб позичальником, на розвиток особистого селянського господарства з метою задоволення особистих потреб. Просить скасувати рішення суду в частині солідарного стягнення штрафу за кредитним договором та ухвалити нове рішення про відхилення позовних вимог в частині солідарного стягнення штрафу та задовольнити зустрічний позовом в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Кредитної спілки «Запоріжжя» - Трібусян О.В. подав апеляційну скаргу оскільки вважає рішення незаконними, необґрунтованим, прийнятим у результаті неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Узагальненими доводами апеляційної скарги є необґрунтоване посилання суду на неправомірність нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення процентів за порушення грошового зобов`язання. Не враховано, що спілкою було заявлено позов як на підставі п. 1.5 договору кредиту так і на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Безпідставно зменшено розмір штрафу. При розподілі судового збору не враховано, що у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, судовий збір в частині суми зменшення пені покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки. Просить скасувати рішення в частині відмовити у задоволенні позовних вимог КС «Запоріжжя, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги спілки задовольнити у повному обсязі.

На апеляційну скаргу Кредитна спілка «Запоріжжя» подала відзив за змістом якого повністю підтримуються висновки рішення суду першої інстанції, щодо позовних вимог ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 19 жовтня 2018 р. між Кредитною спілкою «Запоріжжя» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 2186.

Відповідно до п. 1.1. умов кредитного договору Спілка зобов`язується надати Позичальнику кредит у розмірі 50 000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути його Спілці відповідно до умов, передбачених цим Договором.

КС «Запоріжжя» свої зобов`язання виконала та надала ОСОБА_1 кредит у сумі 50 000, 00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 51 від 19.10.2018 р.

Відповідно до п. 1.1., 4.1.4. Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. ОСОБА_1 зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі сплачувати Спілці проценти за користування кредитом та повернути кредит в порядку, визначеному п.п. 2.1.-2.6.цього Договору.

Відповідно до п. 1.4. зазначеного Договору кредиту плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та становить 75 процентів річних від суми залишку кредиту, за кожний день користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно в останній день місяця, а також в день дострокового повернення заборгованості за кредитом у повній сумі. Нарахування процентів починається з наступного дня після видачі кредитною спілкою кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку по кредиту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення.

Згідно з п. 2.1. Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно Графіка розрахунків.

У разі прострочення Позичальником строків сплати, передбачених Графіком розрахунків згідно п. 2.1. цього Договору, або у випадку виникнення відповідно до умов даного Договору зобов`язання Позичальника достроково повернути кредит,розмір процентів за користування кредитом становить - 150% річних з наступного за днем сплати по кредиту дня і діє до повного погашення Позичальником простроченої заборгованості по кредиту (п. 1.5. Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р.).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 частково виконав зобов`язання за договором, та у нього станом на 23.03.2020 р. утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 40 016, 92 грн., крім того нараховані проценти за користування кредитом за період з 19.10.2018 р. по 03.12.2020 р., що підтверджується наданим розрахунком.

Відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову суд першої інстанції віходив з наступного.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц "наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним".

Відповідно до ч.3,5 ст.10 Закону України «Про кредитні спілки» прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки.

Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок.

У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску.

А згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України "Про кредитні спілки" спостережна рада може прийняти рішення про делегування частини належних їй повноважень до компетенції правління, крім тих, що віднесені статутом кредитної спілки до її виключної компетенції.

Протоколом засідання спостережної ради КС Запоріжжя № 2/07ср від 08.02.2007 р. повноваження про прийняття нових членів до КС Запоріжжя були делеговані правлінню КС Запоріжжя.

Відповідно до п. 9.2. Статуту КС Запоріжжя (в редакції 2007 p., чинній на час прийняття рішення спостережною радою) вирішення питань про прийняття нових членів до кредитної спілки не віднесені до виключної компетенції спостережної ради.

Аналогічні положення закріпленні й у діючій редакції Статуту КС "Запоріжжя" (2019 р., п. 9.2.)

19.10.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про вступ в члени КС Запоріжжя.

Відповідно до протоколу правління КС Запоріжжя № 35/18 від 19.10.2018 р. ОСОБА_1 був прийнятий в члени КС Запоріжжя.

19.10.2018 р. ОСОБА_1 сплатив вступний та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 19.10.2018 р. № 329 на суму 199, 00 грн. про сплату вступного внеску, прибутковим касовим ордером від 19.10.2018 р. № 330 на суму 1,00 грн. про сплату обов`язкового пайового внеску.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 10 Закону України Про кредитні спілки, ОСОБА_1 є членом КС Запоріжжя з 19.10.2018 року.

З урахуванням викладеного, доводи представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 членом Кредитної спілки «Запоріжжя» ніколи не був, зі статутом кредитної спілки не знайомився, а значить і не визнавав його, відповідні внески не сплачував, в органах самоврядування відповідача участі не приймав, а тому не може бути стороною договору, укладеним з кредитною спілкою, суд першої інстанції обгрунтовано визнав безпідставними та такими, що не підтверджені жодними докази, а тому колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в цій частині зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначений висновок, суд першої інстанції правильно вказав у рішенні, що позивачем доведено наявність між ним та ОСОБА_1 кредитних правовідносин та наявність заборгованості, зокрема, за тілом кредиту у розмірі 40 016, 92 грн.

З матеріалів справи та розрахунку наданого позивачем вбачається, що КС «Запоріжжя» нараховані ОСОБА_1 крім тіла проценти за користування кредитом за період з 19.10.2018 р. по 03.12.2020 року та штраф, загальна сума складає 84 952,60 грн.

Разом з тим, встановлено, що у кредитному договорі сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту , а тому 19.10.2019 року настав строк повного погашення кредиту.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.

Таким чином, право позивача нараховувати проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту, пеню та штраф припинилося зі спливом строку кредитування 19 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим, починаючи із зазначеної дати КС «Запоріжжя» не мала права нараховувати проценти за користування кредитом, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги КС «Запоріжжя» про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 20 жовтня 2019 року по 03.12.2020 року, не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю, і з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за процентами за період 19.10.2018 року по 19.10.2019 року в сумі в сумі 17 678,75 грн.

Щодо вимог про стягнення штрафу та вимог за зустрічним позовом про визнання недійсним п.5 кредитного договору № 2186 від 19.10.2018 року, судом першої інстанції встановлено наступне.

Позивач за зустрічним позовом з посиланням на норми ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" просить визнати недійсним п. 5 Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р.

Але, як вбачається з Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 p., в договорі відсутній п. 5 зазначеного Позивачем за зустрічним позовом змісту.

В той же час, відповідно до п. 5.3. Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. у разі своєчасного ненадходження (прострочення), повністю або частково, планового платежу, встановленого Графіком розрахунків, Позичальник вважається таким, що прострочив. Позичальник що прострочив зобов`язаний сплатити суму боргу (яка включає сплату кредиту та процентів). У разі прийняття Спілкою рішення про стягнення процентів за користування кредитом та суми кредиту в судовому порядку внаслідок невиконання Позичальником зобов`язань, встановлених п. 2.6., до Позичальника застосовується штраф у розмірі 100% від суми фактичного залишку кредиту на дату прийняття Спілкою рішення про стягнення простроченої заборгованості у судовому порядку.

При цьому, відповідно до преамбули Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

А згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно заяви-анкети позичальника ОСОБА_1 звертаючись до КС "Запоріжжя" позивач за зустрічним позовом просив надати йому кредит з метою ведення особистого селянського господарства з метою реалізації продукції.

В графі "Додаткові відомості" позивач за зустрічним позовом зазначив про наявність у нього саду плодового 20 га, земельної ділянки 4 га вирощування овочів на продажу.

Відповідно до п. 1.2. Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. цільове призначення кредиту: на розвиток особистого селянського господарства з метою реалізації сільськогосподарської продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" особисте селянське господарство - це господарська діяльність,яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

А згідно з Додатком 6 до Порядку складання та подання звітності кредитними спілками та об`єднаними кредитними спілками до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (затверджений розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 25.12.2003 р. № 177, зареєстрований Міністерстві юстиції України 19.01.2004 р. за № 69/8668) кредити поділяються, в тому числі на: кредити, надані на ведення особистих селянських господарств, та споживчі кредити.

За таких обставин, Договір кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. не відноситься до договорів про надання споживчого кредиту, відповідно, норми Закону України Про захист прав споживачів не регулюють правовідносини сторін за зазначений договором, а посилання позивача за зустрічним позовом на порушення норм зазначеного закону є необґрунтованим.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. З, ч. З ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві (постанова Верховного Суду України від 11.09.2013 р. по справі № 6-40цс13).

Тобто, звертаючись до суду з позовом, Позивач повинен довести чи призводять умови п. 5.3.Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін за договором та яку саме шкоду зазначені умови договору завдають Позивачеві.

В той же час, умови договору кредиту про нарахування штрафу у разі звернення до суду не можна визнати такими, що, порушують принцип добросовісності та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін за договором, а, тим-більш, завдають шкоду Позивачу, оскільки несприятливі наслідки для нього настали у зв`язку з неналежним виконанням Позивачем умов кредитного договору.

Належне виконання позивачем умов кредитного договору унеможливило б нарахування штрафу за його порушення.

А згідно з п.п. б), г), ґ) п. 6.1. Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. при укладені цього Договору Позичальник стверджує, що його волевиявлення є вільним і відповідає його внутрішній волі, він чітко усвідомлює всі умови цього Договору та не перебуває під впливом помилки чи обману, він вважає умови Договору вигідними для себе.

Зазначений договір був підписаний Позивачем за зустрічним позовом без зауважень.

Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору, а з позовом про визнання недійсними п. 5.3. Договору кредиту з тих підстав, що ці умови договору в розумінні статті 18 Закону України Про захист прав споживачів є несправедливими, звернувся майже через два роки після його укладення у зв`язку із зверненням КС Запоріжжя до суду з позовом про стягнення заборгованості.

При цьому, з моменту укладення договору кредиту й до моменту звернення КС Запоріжжя до суду з позовом про стягнення заборгованості, його умови були відомі Позивачу за зустрічним позовом, ним не оскаржувались, частково, але виконувались, тобто він своїми діями з ними погоджувався, а отже, не вважав його умови несправедливими.

Оскаржуваний договір кредиту не зменшував і не обмежував права Позивача за зустрічним позовом. Несприятливі наслідки для нього настали у зв`язку з неналежним виконанням Позивачем за кредитним договором умов кредитного договору.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог в цій частині.

Позивачем КС «Запоріжжя» заявлено вимогу про стягнення з відповідачів штрафу у розмірі 40 016, 92 грн. відповідно до п. 5.3. Договору кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір визначеного штрафу до 15 000,00 грн.

Щодо вимог заявлених до поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суд першої інстанції зазначив наступне.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки.

В забезпечення вимог КС "Запоріжжя" за Договором кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. між Позивачем та Поручителем ОСОБА_2 , Боржником ОСОБА_1 був укладений Договір поруки № 2186/П1 від 19.10.2018 р.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки № 2186/П1 від 19.10.2018 р. Поручитель бере на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями Боржника, що випливають із Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р., укладеного між Кредитором та Боржником.

Відповідальність поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання згідно Договору кредиту (п.3.1. Договору поруки). Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язанням Боржника в повному обсязі всім належним йому майном та іншими коштами, на які може бути звернення стягнення, тобто: повернення кредиту, виплату відсотків за його користування,додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих Кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником умов Договору кредиту (п. 3.2. Договору поруки).

Також, в забезпечення вимог КС "Запоріжжя" за Договором кредиту № 2186 від 19.10.2018 р. між Позивачем та Поручителем ОСОБА_3 , Боржником ОСОБА_1 був укладений Договір поруки № 2186/П3 від 19.10.2018 р.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки № 2186/П3 від 19.10.2018 р. Поручитель бере на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями Боржника, що випливають із Договору кредиту № 2186 від 19.10.2018 р., укладеного між Кредитором та Боржником.

Відповідальність поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання згідно Договору кредиту (п.3.1. Договору поруки). Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язанням Боржника в повному обсязі всім належним йому майном та іншими коштами, на які може бути звернення стягнення, тобто: повернення кредиту, виплату відсотків за його користування,додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих Кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником умов Договору кредиту (п. 3.2. Договору поруки).

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Працевитого Геннадія Олександровича залишити без задоволення

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Запоріжжя» - Трібусяна Олексія Валентиновича залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 24 грудня 2021 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.В. Крилова

Е.А. Онищенко