Справа № 643/5161/21
Провадження № 2/643/3344/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Олійника О.О.

секретаря судового засідання - Свешнікової О.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача АТ Перший український міжнародний банк- адвоката Посметної М.М.

розглянувши клопотання представника відповідача та інші процесуальні питання, які вирішуються під час підготовчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до АТ «ПУМБ», в якому просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір іпотеки № 5109192 від 22.11.2006 року (з урахуванням додаткового договору № 5109192/20110909 від 09.09.2011), укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» щодо предмета іпотеки: квартири АДРЕСА_1 ; здійснити розподіл судових витрат.

До суду надійшли клопотання представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу до позивача, шляхом накладення штрафу, а також залишення позовної заяви без розгляду.

Також, судом поставлено на обговорення питання про можливість закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду.

В обґрунтування зазначених клопотань представник відповідача вказувала на наступне.

У даній справі позивачем ОСОБА_1 поданням клопотання про ухвалення окремої ухвали відносно сторін у справі є зловживанням процесуальним правами, що полягає у наступному.

Представник відповідача вважає, що звернення позивача з таким клопотанням є несумлінне та неналежне користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, що виражається в образливих та надуманих висловлюваннях ОСОБА_1 на адресу представника АТ «ПУМБ, які навіть зовнішньо не відповідають вимогам процесуальних норм та здійснюються з корисливим, особиста мотивом, завдаючи шкоди інтересам правосуддя та правам та законним інтересам Банку.

Також недобросовісна поведінка Позивача виражена в оголошенні інформації особистого характеру щодо представника Банку (наявність нерухомого майна, кредитні зобов`язань), яка не має стосунку до суті спору, що є неповагою не тільки представника Банку, а й до суду, адже не відноситься до предмету спору у даній справі.

Вважає, що зазначені зловживання тягнуть за собою застосування заходів процесуального примусу.

Також, вважає, що такі дії є триваючим порушенням та просить суд ще й залишити позов без розгляду, як наслідок застосування судом заходів процесуального примусу.

Позивач проти задоволення клопотань представника відповідача заперечував. Вважає, що образливі слова не є зловживанням процесуальними правами, подання клопотань не є зловживанням процесуальними правами, заперечив, що є боржником банку та не має ніяких зобов`язань перед банком АТ ПУМБ.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Частина 1 ст. 143 ЦПК України встановлює, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

При цьому, ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачає, що заходами процесуального примусу, зокрема, є штраф.

За умовами ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про звернення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на аркуші справи 224-226, т. 1 міститься клопотання позивача про винесення окремої ухвали щодо представника відповідача адвоката Посметної М.М., в якому міститься на аркуші справи 225, т. 1 неприйнятні позапроцесуальні оціночні судження за допомогою яких позивач надав особистісну характеристику представнику відповідача, яка на його думку заважає йому відстоювати свої права у суді.

На думку суду, застосування таких висловлювань на адресу учасників справи у процесуальних документах, за допомогою яких позивач звернувся до суду є недопустимим, а тому суд вважає що клопотання відповідача у цій частині підлягає задоволенню та тягне за собою необхідність застосування до позивача у справі заходу процесуального примусу у вигляді попередження.

Водночас, суд не вбачає достатніх підстав на даний час для застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу, оскільки це є найсуворіший захід процесуального примусу, а тому застосовується лише у разі, коли застосування менш суворого заходу не дали результату.

Також суд не вважає подання клопотань і доказів позивачем зловживанням процесуальними правами, оскільки це є його правом, яким він користується відповідно до ст. 43 ЦПК України. Крім того, суд не має права двічі застосовувати заходи процесуального примусу за одну й ту саму дію, а тому не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки застосував до позивача такий захід процесуального примусу як попередження.

Вирішуючи питання про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду суд дійшов наступного висновку.

Позивач та представник відповідача не заперечували проти закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду та наполягали на цьому.

У ході підготовчого провадження та під час проведення підготовчого засідання у даній цивільній справі проведено підготовчі дії, передбачені ст. ст. 189 - 199 ЦПК України: направлено сторонам копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу; остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин; з`ясовано вимоги позивача, склад учасників судового процесу; визначено обставини справи, які підлягають встановленню, та відповідні докази на підтвердження цих обставин; вчинено інші дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно п. 15 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд: призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Судом з`ясовано, що сторонами надано всі докази, на які вони посилаються, інших клопотань та заяв не надходило, сторони підтвердили що вони повідомили про всі обставини, які їм відомі.

Підстав для вирішення питань, визначених пунктами 11-14 ч. 2 ст. 197 ЦПК України не встановлено.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

На підставі викладеного суд вважає, що у підготовчому судовому засіданні вирішено питання про всі процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, підготовче провадження підлягає закриттю, а справа призначенню до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. 259, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу - задовольнити частково.

Застосувати до позивача ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді попередження.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу - відмовити.

У задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду - відмовити.

Закрити підготовче провадження у даній справі.

Призначити справу до судового розгляду по суті на 27 січня 2022 року о 15-00 годині.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Про місце, дату і час судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 13.12.2021 року.

Суддя - О.О. Олійник