ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/6/21 Номер провадження 22-ц/814/2810/21Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа - Банк»

на ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 13 січня 2021 року, постановлену суддею Вергун Н.В., повний текст ухвали складено дата не вказана

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 7 000 000,00 грн. Згідно боргової розписки про отримання коштів від 01.03.2015 року позичальник зобов`язувався повернути отримані гроші за адресою Полтавська область смт. Шишаки до 05.10.2020 року.

Одночасно з пред`явленням позову позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити відчуження будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 7 000 000 грн., відповідач уникає виконання своїх зобов`язань та спілкування з позивачем, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 13 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено. У порядку забезпечення позову заборонено відчуження будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, що подано окремо, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що майно, на яке накладено арешт згідно ухвали суду, є предметом іпотеки згідно договору іпотеки, а тому наявність арешту порушує права іпотекодержателя, яким є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки АТ «Альфа-Банк», жодним чином не могло би гарантувати виконання можливого рішення з огляду на пріоритет іпотеки, встановлений ст. 3 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, вважає, що ухвала про забезпечення позову є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, звертає увагу, що дана справа розглянута по суті позовних вимог, рішення суду про задоволення позовних вимог набрало законної сили 03.06.2021 року. Посилаючись на ч.7 ст. 158 ЦПК України зазначає, що дев`яносто днів з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили минули, чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено збереження чинності вжитими судом заходами забезпечення позову після спливу даного процесуального строку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, які направлялися апеляційним судом за адресами сторін, що значаться у матеріалах справи, поштовими відділеннями зазначено, що адресати за вказаними адресами відсутні, отже згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім цього, 20.12.2021 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання за підписом заявника ОСОБА_3 про відкладення (перенесення) розгляду справи. Вказана особа не є учасником даної цивільної справи, оскільки нею не надано суду документів, що підтверджують повноваження як представника сторони, як це передбачено ч. 4 ст. 62 ЦПК України, а саме, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Матеріали цивільної справи взагалі не містять доказів щодо представництва ОСОБА_3 інтересів сторони у суді першої інстанції. У матеріалах цивільної справи міститься апеляційна скарга Адвокатського об`єднання «Ястребова і партнери» на рішення суду від 05.02.2021 року, яка підписана адвокатом Ястребовою Є.Б., та за ухвалою апеляційного суду від 03.06.2021 року була визнана неподаною та повернута у зв`язку з неусуненням недоліків, проте, до вказаної апеляційної скарги на рішення суду також доказів повноважень адвоката Ястребової Є.Б. як представника сторони не було надано.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом договору іпотеки від 11.04.2008 року і приватним нотаріусом Маслак Н.В. проведено державну реєстрацію обтяжень на вказане майно (а.с. 12).

Крім того, до апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» приєднано копію іпотечного договору №800003617-И від 11 квітня 2008 року, згідно ст. 3 якого предметом іпотеки за цим договором є житловий будинок АДРЕСА_2 , та земельна ділянка, кадастровий номер №:12:059:0027, площею 0,1000 гектарів, на якій розташований даний будинок та надвірні будівлі (а.с. 117-120).

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека, як правовий інститут, виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами, майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Апеляційний суд виходить з того, що наявність заборони відчуження спірного будинку, накладеного в межах цієї справи, не порушує пріоритетне право іпотекодержателя Акціонерного товариства «Альфа - Банк» на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Проте, як вбачається зі справи, ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2021 року за клопотанням представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Луньової А.Г. скасовані заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали суду від 13 січня 2021 року.

Отже, накладення судом заборони відчуження будинку АДРЕСА_1 , який є предметом іпотеки, хоча і не порушує права іпотекодержателя Акціонерного товариства «Альфа-Банк», але з метою уникнення протирічь у майбутньому та з урахуванням скасування судом першої інстанції заходів забезпечення позову, вжитих за ухвалою суду від 13.01.2021 року у порядку ст. 158 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає визнанню нечинною у порядку п.3 ч.1 ст. 374 ЦПК України, яка передбачає, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Відмова від апеляційної скарги до суду не надходила, згідно довіреності від 02.04.2021 року представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» не має права відмови від апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції стосується питання забезпечення позову у справі, яке судом першої інстанції вирішено у порядку ст. 158 ЦПК України, тому закриття провадження в цій частині апеляційним судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 3, 381-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд складі колегії суддів судової палати з розгляду у цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 13 січня 2021 року - визнати нечинною.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов