справа № 2-1179/2008
провадження №4-с/489/12/21
УХВАЛА

22 червня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Касьяненко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Інгульський ВДВС) щодо не зняття арешту з майна боржника

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою про визнання неправомірною бездіяльності Інгульського ВДВС щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , накладеного у межах виконавчого провадження № 47294936, та зобов`язання зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна боржника.

В обґрунтування скарги вказано, що 15.12.2020 її представником отримано відповідь Інгульського ВДВС від 04.12.2020 про відмову в знятті арешту з майна боржника у виконавчому провадженні № 47294936 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1179, виданого 15.04.2008 Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», в особі Миколаївської філії (далі ПАТ «Банк «Київська Русь») заборгованості за кредитом в розмірі 3050,55 грн. та судових витрат.

Із відповіді Інгульського ВДВС вбачається, що 21.04.2015 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 06.05.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановою від 25.05.2016 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.20160.

За даними інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі постанови про арешт майн боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47294936, виданої 06.05.2015 Ленінським ВДВС ММУЮ, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що виконавчий документ повторно до виконання протягом року після повернення стягувачем до виконання пред`явлено не було, що за загальним правилом виключає відновлення виконавчого провадження та настають наслідки закінчення виконавчого провадження, а подальше збереження накладеного арешту на нерухоме майно боржника порушує її права, просить визнати неправомірною бездіяльність Інгульського ВДВС щодо незнання арешту з нерухомого майна та зобов`язати зняти такий арешт.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.02.2021 скаргу прийнято до розгляду та зупинено провадження до відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою суду від 05.04.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 29.04.2021 в порядку процесуального правонаступництва до участі справі в якості стягувача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Сіті Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Сіті Фінас») замість вибулого стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь».

У судове засідання, призначене на 16.06.2021, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, суд встановив наступне.

Із матеріалів скарги та відновленого судового провадження встановлено, що 31.03.2008 Ленінським районним судом міста Миколаєва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість по кредитному договору № 7961-С від 27.12.2006 в розмірі 3050,55 грн. та понесені судові витрати в сумі 81,00 грн.

З відповіді Інгульського ВДВС від 26.03.2021 № 26042, яка наявні в матеріалах цивільної справи, та відповіді від 21.04.2020 наданої на запит представника боржника, вбачається, що згідно відомостей АВСП у відділ на виконанні перебувало виконавче провадження № 47294936 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1179 від 15.04.2008, виданого Ленінського районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості за кредитом в розмірі 3050,55 грн. та судових витрат в сумі 81,00 грн., всього 3131,55 грн. 21.04.2015 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 06.05.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а постановою від 25.05.2016 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016). Повторно виконавчий лист до виконання стягувачем не пред`являвся.

Також у відповіді вказано, що згідно розпорядження № 18 від 18.02.2020 вказане виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно підтверджується, що на теперішній час наявний запис про обтяження - арешт на нерухоме майно накладений згідно постанови про арешт та оголошення заборони на його відчуження, серія номер: 47294936, виданого 06.05.2015 Ленінським ВДВС ММУЮ (номер запису про обтяження 210300521).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент накладення арешту на майно) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За правилами частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у наведеній редакції) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно, пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Судом встановлено, що виконавчий лист видано стягувачу 15.04.2008 та строк пред`явлення його до виконання відповідно до пункту 5 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент видачі виконавчого листа) становить один рік.

Виконавчий лист стягувачу повернуто 25.05.2016 та після повернення повторно до виконання не пред`являвся. Також із заявами про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання як ПАТ «Банк «Київська Русь», так і новий кредитор ТОВ «ФК «Сіті Фінас», до суду не зверталися.

Крім того встановлено, що виконавче провадження № 47294936 знищено Інгульським ВДВС у зв`язку із закінченням строку зберігання.

За таких обставин, оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, відсутності доказів здійснення виконавчого провадження за рішенням суду, знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строку його зберігання, що унеможливлює вчинення державним виконавцем виконавчих дій щодо зняття арешту з майна, а також тривалості такого арешту за відсутності відкритого виконавчого провадження, що порушує права заявника, як сторони виконавчого провадження, а також спливу строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги в частині необхідності скасування арешту.

Проте зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження знищені, внаслідок чого державний виконавець Інгульського ВДВС позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії, скарга підлягає задоволенню частково шляхом скасування арешту з майна, накладеного відповідно до постанови від 06.05.2015.

Керуючись статями 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати арешт майна ОСОБА_1 , накладений відповідно до постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у виконавчому провадженні № 47294936 постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 06.05.2015 (номер запису про обтяження: 21030521)

У іншій частині вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22.06.2021.

Суддя І.В. Коваленко