Справа № 569/1377/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 15304,31 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 2270 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за вказаною адресою, становм на 1 жовтня 2020 року виникла заборгованість за надані послуги в сумі 15304,39 грн. Відповідач є споживачем послуг, отримує квитанції на оплату та користується наданими послугами з гарячого водопостачання та централізованого опалення, а тому зобов`язана оплатити заборгованість. Від добровільного погашення заборгованості відповідач ухиляється.

Ухвалою від 3 лютого 2021 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

13 квітня 2021 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Зазначає, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. Якщо квартира належить на праві приватної власності декільком особам, то позов про стягнення заборгованості має бути пре`явлений до всіх співвласників квартири, а позовні вимоги про стягнення заборгованості мають пред`являтися в розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири. Будь-яких договорів з ТОВ "Рівнетеплоенерго" не укладала. Нарахування здійснюється на загальну площу 20,45 кв.м, але невідомо з чого виходить позивач, здійснюючи розрахунок саме на цю площу. Позивачем пропущено без поважних причин строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

16 квітня 2021 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що рішенням Рівненського міського суду від 24 листопада 2011 року в справі № 2-1789/11 та наказом виконавчого комітету Рівненської міської ради управління житлово-комунального господарсьва від 27 грудня 2011 року № 749/01 особові рахунки за адресою АДРЕСА_1 було розподілено між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (один особовий рахунок) та ОСОБА_2 (окремий особовий рахунок). Заборгованість виникла на особовому рахунку № НОМЕР_1 , який оформлений на відповідача. Відповідач, отримавши від товариства пропозицію про укладення договору, розробленого на основі типового договору про надання послуг, продовжує і надалі користуватися послугами теплопостачання, а тому договір слід вважати укладеним як договір приєднання, в силу вимог закону. Відповідно до рішення суду ОСОБА_2 виділено у володіння та користування кімнату житловою площею 9,7 кв.м, а допоміжні приміщення: кухню, коридор, ванну та туалет - залишено у спільному користуванні співмешканців. Загальна площа приміщент, що залишилися у спільному користуванні, складає 21,50 кв.м, яка надалі розділяється між двома особовими рахунками,та половина цієї площі додається до площі, виділеній ОСОБА_2 (10,75 кв.м). Площа, на яку здійснюється нарахування, становить 20,45 кв.м, що відповідає інформації, зазначеній в оборотній відомості.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов визнала частково в частині заборгованості, що нарахована на площу, розмір якої відповідає належній їй 1/4 частці у праві спільної власності на квартиру (16,02 кв.м), та з врахуванням строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної власності ОСОБА_2 (відповідачу) та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по 1/4 частці кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25 квітня 2002 року, зареєстрованим Рівненським міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 189-314-52874. Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі з 4 листопада 1997 року, про що свідчить адресна картка м.Рівне № 17125 від 13 квітня 2021 року, та проживає в ній.

Відповідно до ч.4 ст.319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.68 Житлового кодексу Української РСР Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До житлово-комунальних послуг відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" належать, серед іншого, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), споживачем якої є відповідач.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг, зокрема з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Норми цього закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води (ст.2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України "Про теплопостачання", а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції, чинній на час розгляду справи) споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно з ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у ст.162 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано.

Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах, затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» № 449 від 23 квітня 2014 року, № 569 від 23 травня 2014 року, № 664 від 13 червня 2014 року, № 792 від 27 червня 2014 року, № 146 від 17 жовтня 2014 року, № 1171 від 31 березня 2015 року, № 174 від 21 травня 2015 року, № 1101 від 9 червня 2016 року, № 1536 від 28 грудня 2017 року та № 1791 від 11 грудня 2018 року.

Відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання належної якості, зобов`язана була оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів.

Суд також встановив, що наказом Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради № 749/01 від 27 грудня 2011 року на підставі рішення Рівненського міського суду від 24 листопада 2011 року про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 дозволено житлово-комунальним підприємствам переоформити особові рахунки на квартиру.

Згідно з наданим позивачем витягом з оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , оформленому на ім`я відповідача, станом на 1 жовтня 2020 року за відповідачем утворилася заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 15304,31 грн за період з березня 2012 року до жовтня 2020 року. У вказаній оборотній відомості опалювальна площа, на яку здійснювалося нарахування, зазначена 20,45 кв.м.

Нарахування розмірів споживання за централізоване опалення позивачем здійснено на площу житлової кімнати, яка виділена ОСОБА_2 у володіння та користування за рішенням суду, - 9,7 кв.м та 1/2 площі приміщень, які залишилися у спільному користуванні, -10,75 кв.м.

Однак, суд вважає такий розрахунок позивача неправильним, оскільки площу приміщень, які залишилися у спільному користуванні, необхідно було розділити не між двома особовими рахунками, а між всіма співвласниками квартири, тобто позивачу до площі виділеної у володіння та користування жилої кімнати 9,7 кв.м додається 1/4 площі приміщень, які перебувають у спільному користуванні - 5,375 кв.м. Занальна площа, на яку мали б здійснюватися нарахування на особовий рахунок позивача, становитиме 15,075 кв.м.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизовані житлові приміщення передаються у спільну часткову або спільну сумісну власність, а утримання приватизованпих житлових приміщень здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється, зокрема за послуги з централізованого опалення - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).

Сторони в судовому засіданні не заперечували, що після розподілу особових рахункі за спірною квартирою позивач не укладав з відповідачем окремого договору про надання послуг з теплопостачання з визначенням площі приміщень, якими фактично користується ОСОБА_2 , а тому суд дійшов висновку про застосування в такому випадку положень ст.360 ЦК України, згідно з яким співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майні, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Таким чином, відповідач як власник 1/4 частки у спільній частковій власності на спірну квартиру несе обов`язок щодо утримання нерухомого майна відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено та договором не визначено конкретної житлової площі, якою користується відповідач.

Відтак, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі нарахувань, які здійснені на 1/4 частину загальної опалювальної площі квартири АДРЕСА_2 .

Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вказані норми закону позовна давність спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 21 січня 2021 року.

Згідно з наданим позивачем перерахунком суми за опалення за адресою АДРЕСА_1 за період з лютого 2018 року по квітень 2020 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), здійсненим з врахуванням строку позовної давності та опалювальної площі, заборгованість за послуги з централізованого опалення становить 4102,78 грн. Вказана сума заборгованості визнана відповідачем та підлягає стягненню.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з березня 2012 року по січень 2018 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (4102,78 х 2270/15304,39).

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 4102 (чотири тисячі сто дві) грн. 78 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 612 грн 90 коп. у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького, 27; ;

відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 11 червня 2021 року.

Суддя