Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2021 р. Справа153/1585/20

Провадження2/153/336/20-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької Онілової А.Г.

секретар судового засідання Сарафімовська Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ямпільський кар`єр» про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 заявив позов до ПАТ «Ямпільський кар`єр» про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинити певні дії. Позивач зазначив, що 19 червня 2017 року на підставі його письмової заяви він був прийнятий на роботу на посаду розпилювач каменя у ПрАТ «Ямпільський кар`єр» місто Ямпіль Вінницька область директором якого є ОСОБА_2 . Вказав, що коли він влаштовувався на роботу на нього була заведена трудова книжка, яка знаходиться у підприємства ПрАТ «Ямпільський кар`єр» по сьогоднішній день. Вперше, 21 серпня 2018 року позивач написав директору ПрАТ «Ямпільський кар`єр» заяву про звільнення за власним бажанням, яка залишилась не розглянутою. Вдруге, 22 червня 2020 року повторно написав директору ПрАТ «Ямпільський кар`єр» заяву про звільнення за власним бажанням та відправив на адресу відповідача поштовим зв`язком. 20 липня 2020 року поштовим зв`язком отримав лист відповідача від 20.07.2020 в якому зазначено, що його заява про звільнення за власним бажанням залишилась не розглянутою у зв`язку з тим, що в Ямпільському ВП зареєстровано в ЄРДР кримінальне провадження за №0000208 від 04.07.2018 по факту крадіжки майна з території ПрАТ «Ямпільський кар`єр». Зазначив, що через умисні дії директора ПрАТ «Ямпільський кар`єр» ОСОБА_2 , який не бажає його звільняти за власним бажанням та видати на руки трудову книжку із записом про звільнення. Вказав, що його не звільнено із займаної посади, що грубо порушує права як працівника. Також зазначив, що він не може влаштуватись на іншу роботу, отримувати заробітну плату, та отримувати інші соціальні (трудові) гарантії як працівника, зокрема право на відпустку, право на заробітну плату, право на страховий стаж, тощо. Відповідач за нього не сплачує жодні страхові внески, податки, військовий збір, як до Пенсійного фонду так і до інших органів, зокрема і в податкову, а тому страховий стаж позивачу також не рахується, що також є порушенням його прав як працівника. 25 лютого 2020 року позивач також звертався із заявою до прокурора Могилів-Подільської прокуратури за фактом вчинення кримінального правопорушення, зокрема, директором ПрАТ «Ямпільський кар`єр» ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ст.ст. 172, 175 КК України. Вказані відомості були внесені до ЄРДР за №0000015 від 26.02.2020 і станом на сьогодні слідчим СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП здійснюється досудове розслідування. Вказав, що в серпні 2020 року він отримав лист від Управління Держпраці у Вінницькій області за вих. №02-С295/33-75 від 07.08.2020 в якому зазначено, що позивач не звільнений і його трудова книжка знаходиться на підприємстві відповідача. Вбачається використання керівником підприємства своїх службових повноважень всупереч інтересам працівників, що визначено ст. 43 Конституцією України та ст. 141 КЗпП. Директору ПрАТ «Ямпільський кар`єр» ОСОБА_2 внесений припис на усунення порушень та складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 41 КУпАП, а також винесено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд розірвати трудовий договір укладений між ним - ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Ямпільський кар`єр», на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, з 22 червня 2020 року. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Ямпільський кар`єр» видати йому на руки належно оформлену трудову книжку із записом про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, з 22 червня 2020 року. Стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Ямпільський кар`єр» на користь ОСОБА_1 5000 гривень витрат на професійно правничу допомогу адвоката.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вітвіцький О.Ю. 09.06.2021 за вх.№3719 заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

01.12.2020 за вх.№7333 представник відповідача ПАТ «Ямпільський кар`єр» адвокат Мунтян Є.В. подав відзив, в якому зазначив, що позивач, користуючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, не визначає який трудовий договір він просить розірвати суд, зокрема, не зазначає дати укладення договору, його форми та номеру. З огляду на викладені обставини, вимога про розірвання трудового договору є безпідставною. Позивач зазначає, що вперше звернувся з заявою до відповідача про звільнення за власним бажанням 21 серпня 2018 року. Відповідач в цьому випадку повинен був звільнити позивача через два тижні, тобто 05 вересня 2018 року. З цієї дати пройшло більше двох років, тобто позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Також просив звернути увагу на ту обставину, що вимога про зобов`язання відповідача видати позивачу на руки належно оформлену трудову книжку із записом про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, з 22 червня 2020 року не може бути задоволена судом, оскільки позивач не з`являється особисто для отримання трудової книжки, оскільки ст. 47 КЗпП передбачає саме «видачу», що передбачає особисту присутність для отримання трудової книжки. Також зазначив, що відповідач своїм наказом №29 від 25 листопада 2020 року звільнив позивача та направив йому наказ та повідомлення про необхідність з`явитись для отримання розрахунку за невикористану відпустку та отримання трудової книжки. Вказав, що, предмет спору відсутній, але відповідач наполягає на тому, щоб суд відмовив в задоволені позову саме з підстави пропуску строку позовної давності, оскільки позивач знав про порушення своїх прав з вересня 2018 року. Що стосується понесених позивачем витрат на правову допомогу, то вони є безпідставними та необґрунтованими. Вказав, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивач надає розрахунок №94 від 23 жовтня 2020 року, складений ним та адвокатом Вітвіцьким О.Ю. Це є неналежний доказ надання послуг та оплату таких послуг, тому даний розрахунок не може бути взятий до уваги судом. Зазначив, що підтвердженням прийняття оплати за надані послуги є розрахунковий документ, в даному випадку, квитанція до прибуткового касового ордеру і копія з Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Таким чином, докази понесення витрат на правову допомогу є неналежними і на їх підставі неможливо зробити висновок про понесення даних витрат. Просив суд відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Ямпільський кар`єр» про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинити дії та стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Ямпільський кар`єр» витрати, понесені на правову допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Представник відповідача ПАТ «Ямпільський кар`єр» адвокат Мунтян Є.В. 16.03.2021 за вх.№1640 подав клопотання про розгляд справи без його участі. Просив у задоволенні позову відмовити на підставах, викладених у відзиві.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України судова повістка вручена кур`єром Ямпільського районного суду Вінницької області відповідній службовій особі ПАТ «Ямпільський Кар`єр» - ОСОБА_3 , яка займає посаду інспектора відділу кадрів.

Заяви, клопотання: клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору (а.с.13); заявка на СМС-повідомлення (а.с.15); клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання (а.с.20); відзив (а.с.21); клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.26); клопотання представника позивача про приєднання до справи письмового доказу (а.с.28); заява представника позивача про проведення підготовчого засідання без його участі ба без участі позивача (а.с.34); заява представника відповідача про внесення даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи (а.с.54); клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі (а.с.56); заява представника позивача про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: звільнення позивача від сплати судового збору (а.с.17); відкриття провадження у справі, призначення підготовчого засідання (а.с.18); закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду та витребування доказів (а.с.36-37), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Із копії заяви від 16.06.2017 (а.с.2) встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до директора ПрАТ «Ямпільський кар`єр» із заявою про прийняття його на роботу розпилювачем каменя з 19.06.2017 в майстерню.

Із копії наказу ПАТ «Ямпільський кар`єр» №23 від 19.06.2017 «Про прийом на роботу ОСОБА_1 » (а.с.3) встановлено, що ОСОБА_1 прийнято на роботу розпилювачем каменя в майстерню з 19.06.2017, оплатою праці згідно штатного розпису та відпрацьованого часу.

Із копії заяви від 22.06.2020 (а.с.4) встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до директора ПАТ «Ямпільський кар`єр» із заявою про розірвання трудового договору та звільнення за власним бажанням.

Із повідомлення ПАТ «Ямпільський кар`єр» від 20.07.2020 та конверту від 20.07.2020 (а.с.5, 6) встановлено, що у зв`язку із тим, що в даний час по факту вчинення крадіжки майна з території ПрАТ «Ямпільський карєр» зареєстровано в ЄРДР за №0000208 в Ямпільському ВП 04.07.2018, досудове розслідування триває і рішення про закриття справи та повідомлення на адресу товариства немає, тому заяву ОСОБА_1 на звільнення за власним бажанням не розглядається.

Із копії заяви про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами від 25.02.2020 (а.с.7) встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури із вказаною заявою.

Із копії витягу з ЄРДР №0000015 від 26.02.2020 (а.с.8) встановлено, що керівництвом ПрАТ «Ямпільський кар`єр» не повернуто ОСОБА_1 трудову книжку після звільнення та не проведено розрахунок по заробітній платі, чим порушено вимоги законодавства про працю.

Із повідомлення Управління держпраці у Вінницькій області вих..№02-С295/33-75 від 07.08.2020 (а.с.9) встановлено, що позивач з роботи не звільнений і його трудова книжка знаходиться в ПрАТ «Ямпільський Кар`єр».

Із копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вих..№27/458 від 21.09.2020 (а.с.11) встановлено, що ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2020 року доходів не отримував.

Із копії наказу №29 від 25.11.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 », виданого директором ПрАТ «Ямпільський карєр» встановлено, що ОСОБА_1 розпилювача каменя звільнено з роботи на підставі ст. 40 п. 4 КЗпП України за прогули 25.11.2020. Дні невиходу на роботу з 04.06.2018 по 25.11.2020 без поважних причин рахуються прогулами. Компенсовано 23,5 дні невикористаної щорічної відпустки за час роботи з 16.06.2017 по 02.06.2018 із розрахунку 24 дні основної відпустки на підставі табелю робочого часу.

Із копії супровідного листа встановлено, що інспектором відділу кадрів ПрАТ «Ямпільський карєр» 25.11.2020 за вих. №69 на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про з`явлення до адміністрації ПрАТ «Ямпільський карєр» для здійснення розрахунків відповідно до Наказу №29 від 25.11.2020 про припинення трудових відносин та отримання трудової книжки. Додано наказ про звільнення.

Із копії фіскальних чеків, опису цінного листа та накладної від 25.11.2020 встановлено, що ПрАТ «Ямпільський карєр» 25.11.2020 на адресу ОСОБА_1 цінним листом направлено лист та наказ.

Із копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 встановлено, що 01.09.2020 за вх.№5101 до Ямпільського районного суду надійшов з Управління Держпраці у Вінницькій області протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Із копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВН №10841/204/АВ/ПР від 10.08.2020 встановлено, що починаючи з 18.06.2018 ОСОБА_2 , який є директором ПрАТ «Ямпільський кар`єр», двом працівникам підприємства, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в табелях робочого часу проставляються прогули «ПР» прогули протягом двох років підряд по даний час. Трудова книжка ОСОБА_1 знаходиться на підприємстві. На підприємстві є заява ОСОБА_1 від 23.06.2020 в якій він просить звільнити його за власним бажанням, тобто за ст.. 38 КЗпП. Керівником заява від працівника проігнорована всупереч інтересам ст.. 43 Конституції України, ст.. 38 КЗпП.

Із копії акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ВН10841/204/АВ від 03.08.2020 встановлено, що починаючи з 18.06.2018 ОСОБА_2 двом працівникам підприємства, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в табелях робочого часу проставляються прогули «ПГ» прогули. Працівники не з`являються на роботу протягом двох років підряд, вони не звільнені, трудові книжки знаходяться на підприємстві.

Із копії фіскального чеку від 04.08.2020, опису документів, які знаходяться у конверті встановлено, що на адресу директора ПрАТ «Ямпільський кар`єр» Кищуку В.В. направлено: акт інспекційного відвідування №ВН10841/204/АВ на 4 арк. В 2 екз.; припис №ВН10841/204/АВ/П/П-1 на 1 арк. В 2 екз.; попередження №ВН10841/204/АВ/П/П-1 на 1 арк. В 2 екз.; лист-виклик на 1 арк.

Із копії листа-виклику від 03.08.2020 встановлено, що на адресу директора ПрАТ «Ямпільський кар`єр» Кищуку В.В. направлено, що 10.08.2020 об 11 годині 30 хвилин йому потрібно з`явитися до Управління Держпраці у Вінницькій області для ознайомлення та підписання протоколу.

Із копії постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.05.2020 встановлено, що ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності за те, що будучи директором ПрАТ «Ямпільський кар`єр» не виконує вимог законодавства про працю в частині звільнення працівників з роботи відповідно до норм чинного законодавства про працю. Починаючи з 18 червня 2018 року двом працівникам підприємства, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в табелях обліку робочого часу проставляються «ПР» прогули протягом двох років підряд по даний час. Трудова книжка ОСОБА_1 знаходиться на підприємстві. На підприємстві є заяви ОСОБА_1 від 23.06.2020 в якій він просить звільнити його за власним бажанням, тобто за ст.38 КУпАП. Керівником заява від працівника проігнорована, всупереч ст.43 Конституції України, ст.38 КУпАП. Адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрито на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю, обмежено усним зауваженням.

Дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Частиною 5 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України.

Згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути, зокрема, безстроковим, що укладається на невизначений строк (п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України).

Відповідно ст. 36 КЗпП України, однією з підстав для припинення трудового договору є розірвання трудового договору за ініціативою працівника.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник, має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Судом встановлено, що дійсно позивача з 19.06.2017 прийнято відповідачем на роботу розпилювача каменю, оплатою праці згідно штатного розпису та відпрацьованого часу. 22.06.2020 позивач подав директору ПрАТ «Ямпільський карєр» ОСОБА_2 заяву про розірвання трудового договору та звільнення за власним бажанням, а також видати трудову книжку. Однак, відповідач в порушення вимог ст. 38 КЗпП не розірвав трудовий договір, як цього просив позивач та не видав позивачу трудову книжу. Ця обставина доведена дослідженими письмовими доказами, а саме: повідомленням Управління Держпраці у Вінницькій області вих..№02-С295/33-75 від 07.08.2020, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВН №10841/204/АВ/П/ПР від 10.08.2020, актом серії ВН10841/204/АВ від 03.08.2020 та постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.09.2020. Також встановлено, що директором ПрАТ «Ямпільський кар`єр» ОСОБА_2 порушено право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, до трудової книжки заносяться зокрема відомості по роботі.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом міністрів України.

Так, на підставі п. 3-4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників від 27 квітня 1993 року №301, трудові книжки зберігаються на підприємствах, установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку; відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Вiдповiдно до п.3 постанови Кабiнетv Мiнiстрiв України № 301 вiд 27 квiтня 1993 року «Про трvдовi книжки працiвникiв» трудовi книжки зберiгаються на підприємствах, в установах i органiзацiях, а при звiльненнi працiвника трудова книжка видається йому пiд розписку в журналі облiку.

Вiдповiдно п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 №58, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 (із змінами, внесеними постановами від 01 квітня 1994 року №4, від 26 жовтня 1995 року №18 та від 25 травня 1998 року №15), діяльність судів по розгляду справ про трудові спори повинна спрямовуватись на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

З огляду на обов`язковість виконання судового рішення, незалежно від наявності або відсутності такого запису в трудовій книжці, трудові відносини між працівником і роботодавцем вважаються припиненими в разі набрання чинності рішенням суду про розірвання трудового договору.

Оцінюючи усі докази, з урахуванням наведених мотивів, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позову.

Порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом розірвання укладеного 19.06.2017 трудового договору та зобов`язання відповідача видати відповідний наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 22.06.2020 за власним бажанням та видати ОСОБА_1 на руки належно оформлену трудову книжку із записом про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, з 22 червня 2020 року.

На підставі ч.2 ст.5 ЦПК України суд відповідно до викладених в позові вимог вважає ефективним і таким, що не суперечить закону саме такий спосіб захисту порушеного права позивача. Це не виходить за межі заявлених позовних вимог і не порушує вимог ст. 5 ЦПК України.

Доводи представника відповідача щодо порушення позивачем строків позовної давності з наведених у відзиві мотивів, суд вважає безпідставними, оскільки Відповідно до глави XIX пункт 1 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Позивачем заяву про звільнення подано 22 червня 2020 року, позов пред*явлено 23.10.2021, тобто під час дії карантину, а тому суд не має підстав для застосування у цьому спорі ст.233 КЗпП.

Суд відхиляє надані представником відповідача письмові докази копії Наказу від 25.11.2020 №29 про звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі ст.40 п.4 КЗпП за прогули, копії повідомлення про отримання розрахунків відповідно до Наказу №29 від 25.11.2020 та отримання трудової книжки, поштового опису та квитанцій виходячи із наступного. Судом встановлено і ця обставина підтверджена дослідженими письмовими доказами, що заяву про звільнення позивачем подано 22 червня 2020 року, трудові відносини між сторонами припинені і укладений трудовий договір підлягає розірванню з 22.06.2020. Відповідачем наказ №29 виданий 25.11.2020 після припинення трудових відносин із позивачем та після подання позивачем позову до суду. Фактичні дані, які містить Наказ №29 про прогули позивача в період із 04.06.2018 по 25.11.2020 відповідач не підтвердив будь-якими іншими належними доказами. Натомість позивач на підтвердження своїх доводів надав належні письмові докази, що повністю доводять обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.8 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст.141 ч.1 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.3 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у сумі 1681 гривня 60 копійок, на момент подання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Вирішуючи питання про відшкодування відповідачем судових витрат позивачеві, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в сумі 5000 гривень, суд виходить з того, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать і витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до поданих позивачем витягу з розрахунку №94 від 23.10.2020 та квитанції №94 від 09.12.2020 сума гонорару адвоката Вітвіцького О.Ю. за надану професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 складає 5000 гривень.

Відповідно до розрахунку №94 наданих послуг і виконаної роботи адвокатом від 23.10.2020 адвокатом були виконані наступні роботи (надані такі послуги): юридична консультація; письмове оформлення позовної заяви; письмове оформлення клопотання про звільнення від сплати судового збору; представляти права та інтереси ОСОБА_1 в Ямпільському районному суді Вінницької області, з урахуванням затраченого часу згідно записів журналу судового засідання. Судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката становлять 5000 гривень.

Доводи представника відповідача про відсутність підстав для стягнення цих витрат є необґрунтованими, оскільки позивачем не підтвердження цих витрат надано достатні, належні та допустимі письмові докази.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в сумі 5000 гривень, обґрунтованими і має підстави їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 5000 гривень.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і має підстави для їх задоволення.

Норми права, які застосував суд при вирішенні спору ст. 43 Конституції України, ст. 3, 21, 36, 38, 47, 48 КЗпП України, п. 3-4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників від 27 квітня 1993 року №301, п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 р. №58.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 16, 81, 82, 137, 141, 263, 264, 265, ЦПК України та на підставі ст. 43 Конституції України, ст. 3, 21, 36, 38, 47, 48 КЗпП України, п. 3-4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників від 27 квітня 1993 року №301, п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 р. №58, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Розірвати з 22 червня 2020 року трудовий договір укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Ямпільський кар`єр» 19.06.2017 (заява ОСОБА_1 від 16.06.2017, Наказ №23 від 19.06.2017), на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням ОСОБА_1 .

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Ямпільський кар`єр» видати відповідний наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 22 червня 2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та видати ОСОБА_1 на руки належно оформлену трудову книжку із записом про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, з 22 червня 2020 року.

Стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Ямпільський кар`єр» судовий збір в дохід держави в сумі 1681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок.

Стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Ямпільський кар`єр» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійно правничу допомогу адвоката.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова