Справа № 438/929/20 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/3156/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 438/929/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

13.07.2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 20 215,36 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 19 квітня 2011 року у розмірі 13 178,35 грн., вирішено питання судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач АТ КБ «Приватбанк» в особі представника Крилової О.Л.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині відмови у позовних вимогах.

Звертає увагу суду, що відповідно до ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком визначених законом.

Ухвалюючи рішення, суд не врахував, що у довідці, яку підписала відповідач, зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом та розмір штрафів за порушення строків платежу. Вважає, що при укладенні та підписанні договору, якою є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, сторони досягнули всіх істотних умов.

В порушення принципу змагальності, відповідач не довела, що вона не отримувала кредитні кошти та не користувалася ними.

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом вбачається, що відповідач здійснювала погашення кредитної заборгованості та відсотків, що свідчить про визнання нею боргу. Користуючись кредитними коштами протягом дев`яти років, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, однак, суд дійшов помилкового висновку щодо незнання відповідачем тарифів, умов та правил надання банківських послуг.

Суд безпідставно послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки відсутні обґрунтовані заперечення відповідача та відповідні докази проти вимог позивача.

Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч відповідач ОСОБА_1 повідомлялася судом за відомою адресу місця проживання. У зв`язку з відсутністю за місцем проживання, така рахується належно повідомлена.

Представник АТ КБ «Приватбанк» повідомив суд про слухання справи за відсутності представника.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням судом конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне проводити розгляд справи без участі учасників, які належним чином повідомлені про місце, день і час слухання справи.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 19 квітня 2011 року між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

На підставі Анкети-заяви відповідач отримала кредитну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду ( далі Довідка а.с.19).

Факт отримання кредитної картки «Універсальна» із умовами кредитування, відображено у Довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яку відповідач ОСОБА_1 підписала особисто, ознайомившись з умовами кредитування.

У Анкеті-заяві та Довідці зазначено, що ОСОБА_1 згідна з тим, що ця заява-анкета разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з умовами, правилами та тарифами, які були їй надані для ознайомлення у письмовому вигляді.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н станом на 31.05.2020 року становить 20 215, 36 грн. із яких: 13 178,35 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 598,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 938,83 грн.-штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» та стягуючи з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 178,35 грн., суд першої інстанції не звернув увагу на Довідку про умови кредитування відповідно до якої сторони узгодили всі істотні умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду.

Відтак, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими сторони обмінялися. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлений договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

У анкеті-заяві позичальника від 19.04.2011 року процентна ставка не визначена. Крім цього, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності за невиконання чи невчасне виконання умов договору у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді сплати грошової суми та її визначеного розміру.

Однак, у Довідці про умови кредитування від 19.04.2011 року зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5%, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с.19). Зазначена Довідка підписана особисто ОСОБА_1 .

Стягуючи тіло кредиту, суд першої інстанції, керуючись ст.530 ЦК за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, на яку суд підставно посилався у цій частині позовних вимог.

Щодо стягнення інших сум, суд зазначив, що банком не доведено існування між ним та відповідачем кредитних правовідносин, що не відповідає наданим позивачем доказам.

Із долученої анкети-заяви, Довідки про умови кредитування, чітко вбачається, що позивач підписала таку, відповідно, ознайомлена із умовами кредитування, а відтак, зазначені суми підлягають стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Банк, будучи у статусі позивача, надав суду докази отримання кредиту та умови на яких кредит надавався. Відповідач по справі, тривалий час користувалася кредитними коштами, погашала заборгованість, що вбачається із наданого розрахунку, однак не вжила заходів для їх повного погашення, чим допустила заборгованість, яка має своїм наслідком штрафні санкції.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у частині позовних вимог, дійшов помилкового висновку, що банком не доведено існування між ним та відповідачем кредитних правовідносин, оскільки належним чином не досліджено надані банком докази щодо видачі відповідачу ОСОБА_2 кредиту, користування нею кредитними коштами, що доведено доданим до справи розрахунком заборгованості. Така правова позиція Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 382/327/18-ц).

Відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи,є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1; 375; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року скасувати в частині відмови у позовних вимогах.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за Кредитним договором б/н від 19.04.2011 року у розмірі 5 598,18 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 938,83 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати по справі: судовий збір за оплату апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк