Справа № 463/6898/20 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/2847/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року в складі судді Гирича С.В. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Львівськї міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м Львові, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинської Оксани Михайлівни, про визнання недійсним договору дарування квартири, рішення недійсним, скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні горищем, витребування із чого незаконного володіння комори,-

встановила:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Львівськї міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м Львові, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинської Оксани Михайлівни, про визнання недійсним договору дарування квартири, рішення недійсним, скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні горищем, витребування із чого незаконного володіння комори.

У позові позивач просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , що 28.11.2018 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. та зареєстрований в Реєстрі за № 593 в частині відчуження «комори на горищі під індексами I/30,8 кв.м., II/21,1 кв.м., III/28,0 кв.м, ІV/18,7 кв.м.»; визнати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44296613 від 28.11.2018, Державного реєстратора Приватного нотаріуса Лозинської Оксани Михайлівни, Львівського міського нотаріального округу в частині реєстрації права приватної власності на комори І/30,8 кв.м., ІІ/21,1 кв.м., ІІІ/28,0 кв.м, IV/18,7 кв.м. недійсним та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно комори І/30,8 кв.м., ІІ/21,1 кв.м., ІІІ/28,0 кв.м, IV/18,7 кв.м., як таких що не належать до квартири АДРЕСА_1 ; витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 комори на горищі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 під індексами І/30,8 кв.м., ІІ/21,1 кв.м., ІІІ/28,0 кв.м, IV/18,7 кв.м.; усунути перешкоди в користуванні горищем багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 шляхом приведення горища у попередній стан та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Одночасно із позовом позивач просив вжити заходи забезпечення позову.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 30 липня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі.

При цьому, іншою ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 30 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Львівська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м Львові, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лозинська Оксана Михайлівна про визнання рішення недійсним, скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні горищем, - відмовлено за безпідставністю.

16.09.2020 представник позивача вдруге подав до суду заяву про застосування заходів забезпечення позову у виді заборони здійснювати будівельні роботи, а також вчиняти будь-які інші дії щодо проведення робіт з реконструкції з переплануванням квартири АДРЕСА_1 із розширенням за рахунок приєднання власних нежитлових горищних приміщень.

Заяву обгрунтовував тим, що відповідач здійснює будівельні роботи з реконструкції та приєднання до належної йому квартири АДРЕСА_3 нежитлових приміщень на горищі цього будинку, які не належать відповідачу, і будівельні роботи здійснюються на підставі недостовірної інформації у повідомленні про початок будівельних робіт, оскільки відповідач 02.03.2020 зареєстрував в Інспекції ДАБК у м. Львові за вх. № ЛВ 82 повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції з переплануванням квартири АДРЕСА_1 із розширенням за рахунок приєднання нежитлових горищних приміщень у м. Львові, отже він відповідно до припису ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», має можливість виконувати означені будівельні роботи в будинку.

Разом з тим, на запит представника позивача Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради надало відповідь про те, що до управління не надходило звернень власника квартири АДРЕСА_1 щодо надання містобудівних умов і обмежень на реконструкцію з переплануванням квартири з розширенням за рахунок горища і лише 04.12.2019 було видано наказ про затвердження ОСОБА_3 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції з переплануванням квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, що відповідач здійснює реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з переплануванням та збільшенням площі за рахунок горища самочинно, без надання містобудівних умов і обмежень, а також з порушенням прав позивача, оскільки він є співвласником частини горища. При цьому, позивачу стало відомо, що відповідач уклав договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який ним оспорюється.

Стверджує, що до завершення судового розгляду, відповідні роботи можуть бути закінчені, і як наслідок, привести горищне приміщенні у попередній стан буде неможливо, що у свою чергу створює реальну загрозу невиконання рішення суду, тому просив заборонити здійснення будівельних робіт.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року заяву про застосування заходів забезпечення позову задоволено.

Заборонено власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , замовнику Реконструкції з переплануванням квартири АДРЕСА_1 із розширенням за рахунок нежитлових горищних приміщень цього будинку, будь-яким іншим особам, з якими ним укладено договори (в тому числі усні) власником чи уповноваженою особою на здійснення будівельних робіт, а також вчинення будь-яких інших дії щодо проведення робіт з Реконструкції і переплануванням квартири АДРЕСА_1 , із розширенням за рахунок приєднання нежитлових горищних приміщень у м. Львові.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачу належать на праві власності спірні приміщення на підставі договору дарування, а до укладення такого вони належали попередньому власнику.

При цьому, звертає увагу на те, що скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень на спірні приміщення за відповідачем, не буде мати наслідком того, що у позивача виникне право власності на такі приміщення.

Крім цього, вимога про усунення перешкод у користуванні горищем шляхом приведення його у попередній стан є дуже абстрактною, оскільки відсутні дані, до якого стану необхідно привести горище та про те, що відповідач вчинив протиправні дії на спільному горищі.

Також звертає увагу про те, що мова йде про приміщення, які належать відповідачу, а не про горище будинку.

Стосовно посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004, справа № 4-рп/2004 зазначає, що суд у своєму рішенні не вирішував питання про те, що відноситься до допоміжних приміщень.

Між тим, позивач не наводить, які належні відповідачу на праві приватної власності приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Вважає, що заявлений позов не відповідає завданням цивільного судочинства та не спрямований на захист прав чи інтересів позивача, а судом не здобуто доказів існування реальної загрози невиконання можливого рішення про задоволення позову.

Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

17.11.2020 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу у якому просить відмовити апелянту в задоволенні його скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника відповідача ОСОБА_1 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що між співвласниками житлового будинку існує реальний спір, позивач оспорює законність оформлення за відповідачем права власності на нежитлові приміщення горища, які останній має намір приєднати до квартири шляхом реконструкції.

Зокрема, право власності на спірні приміщення горищ зареєстровані за відповідачем, відтак останній має можливість виконувати відповідні будівельні роботи в будинку, завершення проведення яких може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, взявши до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також відповідь Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради про те, що в управління не надходило звернень щодо надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з переплануванням квартири АДРЕСА_1 із розширенням за рахунок приєднання власних нежитлових горищних приміщень, суд прийшов висновку, що до вирішення судового спору необхідно застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будівельні роботи, а також вчиняти будь-які інші дії щодо проведення робіт з реконструкції з переплануванням квартири АДРЕСА_1 із розширенням за рахунок горища, оскільки такі будуть належними, співмірними та відповідатимуть описаним обставинам справи, а невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із п. 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчинити певні дії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Львівськї міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м Львові, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинської Оксани Михайлівни, про визнання недійсним договору дарування квартири, рішення недійсним, скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні горищем, витребування із чого незаконного володіння комори.

Тобто позовні вимоги носять майновий та немайновий характер, при цьому такі напряму стосуються оспорюваних приміщень, як нерухомого майна.

При цьому, сторони є власниками квартир у будинку АДРЕСА_2 .

В свою чергу, позивач оспорює право власності відповідача на приміщення комори на горищі під індексами I/30,8 кв.м., II/21,1 кв.м., III/28,0 кв.м, ІV/18,7 кв.м., які останній одержав за договором дарування, просить усунути перешкоди в користуванні горищем багатоквартирного житлового будинку.

02.03.2020 відповідач зареєстрував в Інспекції ДАБК у м. Львові за вх. № ЛВ 82 Повідомлення про початок виконання будівельних робіт з Реконструкції з переплануванням квартири АДРЕСА_1 із розширенням за рахунок приєднання нежитлових горищних приміщень у м. Львові та на даний час здійснює будівельні роботи, зокрема, на горищі будинку.

З відповіді Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради вбачається, що в управління не надходило звернень щодо надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з переплануванням квартири АДРЕСА_1 із розширенням за рахунок приєднання власних нежитлових горищних приміщень. Також, управління не надавало містобудівні умови та обмеження на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , тому позивач вважає, що відповідач не має права на здійснення будівельних робіт, а їх здійснення може значно утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення у даній справі.

Таким чином, погоджуючись із беззаперечним висновком місцевого суду про те, що між сторонами дійсно виник спір, який фактично стосується приміщення горища, як нерухомого майна, при цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, колегія суддів погоджується з місцевим судом стосовно наявності підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки таке, як процесуальний захід, покликане та зможе забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивача, з врахуванням відносин, які склалися між сторонами та можливого рішення у даній справі.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Враховуючи наведене, обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії є підставним та співмірним із заявленими позовними вимогами, при цьому, колегія суддів враховує те, що зазначений вид забезпечення позову не буде безпідставно обмежувати права власника щодо користування, володіння чи розпорядження своїм майном, оскільки на таке не накладено арешту, а заборона стосується виключно проведення будь яких будівельних робіт, а також вчинення будь-яких інших дії щодо проведення робіт з реконструкції і перепланування квартири АДРЕСА_1 , із розширенням за рахунок приєднання нежитлових горищних приміщень у м. Львові.

Таким чином, незважаючи на те, що захід забезпечення позову стосується майна, яке належить на праві власності відповідачу, при цьому таке оспорюється, колегія суддів приходить переконання, що застосований місцевим судом захід є ефективним та достатнім у спірних правовідносинах, а відповідачем не спростовано необхідності застосування такого.

В цьому контексті, колегія суддів звертає увагу, що вразі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Окремо, не надаючи аналізу спірним правовідносинам, з метою уникнення будь якої преюдиції у майбутньому, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що будь яка нечіткість чи підміна понять відповідачем, в контексті статусу спірних приміщень, які належать йому, при цьому на думку останнього не є горищем будинку, досліджуватимуться при розгляді справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегіясуддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк