Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2722/20
Провадження № 2/332/114/21
Рішення

Іменем України

02 грудня 2021 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

за участю секретаря: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Новокаховської міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

Встановив:

12.10.2020 ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат С`єдін Дмитро Володимирович, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Новокаховської міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, що надійшов до суду засобами поштового зв`язку та зареєстрований 16.10.2020.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони у справі є батьками малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2016 по справі № 332/269/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач проживає окремо та з народження дитини всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо спілкування, утримання, надання дитині уваги та піклування, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання та підготовки до самостійного життя. З часу розірвання шлюбу відповідач жодного разу не відвідав дитину та не поцікавився його здоров`ям та потребами. Жодних перепон у спілкуванні відповідача з сином позивач та її родина ніколи не створювали. Позивачем постійно вживались заходи щодо налагодження нормальних стосунків з відповідачем та залучення його до спілкування та догляду за дитиною. Проте, відповідач всіляко уникає спілкування та не відповідає на телефонні дзвінки. Відповідач, в свою чергу, не звертався ані до служби у справах дітей, ані до відділу поліції, ані до суду із заявами про перешкоджання спілкування з дитиною та встановлення часу та способів спілкування з дитиною. Це свідчить про відсутність його об`єктивного волевиявлення на активну участь у формуванні життя свого сина, виконання своїх батьківських обов`язків. Так, відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність з боку позивача перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною. З вересня 2015 року позивач проживає у фактичному шлюбі з ОСОБА_4 , якого син вважає своїм батьком. Між ними встановились люблячі стосунки батька та сина, останній спілкується з сином як з рідним та забезпечує його усім необхідним. Іншого батька син не знає, так як відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина постійно проживає разом з позивачем та ОСОБА_4 і знаходиться на повному їх утриманні. Дитині створено належні умови для проживання та розвитку. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача, для розвитку дитини прикладаються всі зусилля та можливості. Проте, на даний час позивач позбавлена можливості реалізувати ряд додаткових законних можливостей щодо захисту та реалізації прав та інтересів дитини, наприклад, оформити на дитину державну допомогу, перереєструвати її місце проживання, виїхати з дитиною за межі України без згоди батька тощо.

У зв`язку із вищенаведеним, позивач вимушена звернутись до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини.

Не погоджуючись із доводами, викладеними в позовній заяві, 15.12.2020 відповідач на адресу суду надіслав відзив, мотивуючи його тим, що після розірвання шлюбних відносин з позивачем остання перешкоджала йому бачитись з дитиною, на телефонні дзвінки не відповідала. Зазначеному сприяла також значна територіальна віддаленість місця його проживання від місця проживання позивача з дитиною. До моменту отримання позову він навіть не знав місця перебування позивача та дитини, відповідно він був позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини, а в тому, що дитина, за словами позивача, його не пам`ятає, є провина самого позивача. Коли позивач одного разу зателефонувала йому, вона не повідомила місце перебування дитини, зазначила лише, що з дитиною все гаразд та просила їх не турбувати, в подальшому телефонний зв`язок із нею був відсутній. До органів поліції чи служби у справах дітей з приводу розшуку дитини та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною раніше він не звертався, намагаючись владнати це питання цивілізованим шляхом. Відповідач зазначає, що любить свою дитину та має намір спілкуватися з нею, приймати участь у її вихованні та становленні особистості. Наразі до служби у справах дітей відповідачем подано заяву про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень, оскільки іншим шляхом це питання вирішене бути не може. Вважає, що посилання позивача на неможливість оформлення соціальної допомоги на дитину, перереєстрації її місця проживання, виїзд дитини за кордон є необґрунтованими, оскільки із зазначених питань позивач ніколи до нього не зверталась. Окрім цього, відповідач зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів визнаються у повному обсязі, втім у задоволенні позовної вимоги в частині позбавлення його батьківських прав просить відмовити.

12.01.2021 від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, доводи в якій аналогічні, викладеним у позовній заяві. Позивач додатково зазначає, що відповідачем не заперечуються фактичні обставини справи, а також останнім не наведено жодних належних та достатніх доказів на спростування свідомого нехтування своїх обов`язків відносно дитини. Позивач вважає, що доводи відповідача є надуманими та необґрунтованими, а тому підлягають відхиленню.

У запереченнях відповідача на відповідь на відзив позивача, що надійшли до суду 27.01.2021, висловлена позиція, аналогічна позиції, що міститься у відзиві на позовну заяву. Відповідач вважає, що при розгляді вказаної справи взагалі не йдеться про інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Відтак, просить врахувати його позицію при винесенні рішення.

Від представника позивача - адвокат С`єдіна Д.В., надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, свою позицію щодо позовної заяви виклав у відзиві та запереченні у відповіді на відзив, визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача, у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування Новокаховської міської ради, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 17.03.2015 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 42, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб. Копія свідоцтва додається (а.с. 7).

Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 05.03.2015 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 116. Копія свідоцтва додається (а.с. 8).

Заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2016 шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 11.10.2016 (а.с. 9).

21.09.2020 позивач звернулась до закладу дошкільної освіти ясла-садок загального типу № 2 «Сонечко» Новокаховської міської ради із заявою, в якій зазначила, що у зв`язку із зверненням до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав, вона потребує проведення психологічного дослідження її сина ОСОБА_3 стосовно його відношення до фактів про його біологічного батька та просила надати висновок за результатами даного дослідження і педагогічну характеристику на її сина (а.с. 15).

Згідно педагогічної характеристики, наданої закладом дошкільної освіти ясла-садок загального типу № 2 «Сонечко» Новокаховської міської ради, вбачається, зокрема, що « ОСОБА_3 проявив себе як добра, товариська, лагідна дитина. Дитина проживає з мамою, ОСОБА_1 та співмешканцем мами - ОСОБА_4 , якого ОСОБА_3 називає татом. Взаємовідносини в сім`ї будуються на теплій, доброзичливій основі. Вихованням дитини займаються мама i тато ( ОСОБА_4 ). В дитсадок хлопчика приводять i забирають мама або тато ( ОСОБА_4 )» (а.с. 16).

За результатами висновку за результатами психологічного дослідження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховання Закладу дошкільної освіти ясел-садка загального типу № 2 «Сонечко» Новокаховської міської ради встановлено, що «вiдповiдно до результатів дослідження, своїм батьком ОСОБА_3 називає ОСОБА_4 . Членами своєї сім`ї дитина вважає маму, тата ( ОСОБА_4 ) та сестру ОСОБА_13 . Iз задоволенням розповідає про маму i тата. Мамі любить допомагати по господарству, з татом любить грати в ігри. Громадянина ОСОБА_2 хлопчик не знає» (а.с. 17).

02.10.2020 позивач звернулась до служби у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради щодо проведення обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , винесення на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 » (а.с. 18-19).

Згідно відповіді начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради № 09/02-666 від 06.10.2020 на подану позивачем заяву було роз`яснено, що відповідний висновок надсилається лише суду (а.с. 20).

У відзиві відповідач виклав своє непогодження із позовною заявою. Зазначив, що після розірвання шлюбних відносин з позивачем остання перешкоджала йому бачитись з дитиною, на телефонні дзвінки не відповідала. Зазначеному, нажаль, сприяла також значна територіальна віддаленість місця його проживання від місця проживання позивача з дитиною. До моменту отримання позову він навіть не знав місця перебування позивача та дитини, відповідно він був позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини, а в тому, що дитина, за словами позивача, його не пам`ятає, є провина самого позивача. Коли позивач одного разу зателефонувала йому, вона не повідомила місце перебування дитини, зазначила лише, що з дитиною все гаразд та просила їх не турбувати, в подальшому телефонний зв`язок із нею був відсутній. До органів поліції чи служби у справах дітей з приводу розшуку дитини та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною раніше він не звертався, намагаючись владнати це питання цивілізованим шляхом. Відповідач зазначає, що любить свою дитину та має намір спілкуватися з нею, приймати участь у її вихованні та становленні особистості. Наразі до служби у справах дітей відповідачем подано заяву про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень, оскільки іншим шляхом це питання вирішене бути не може. Вважає, що посилання позивача на неможливість оформлення соціальної допомоги на дитину, перереєстрації її місця проживання, виїзд дитини за кордон є необґрунтованими, оскільки із зазначених питань позивач ніколи до нього не зверталась. Відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів, однак заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 (а.с. 55-56).

В свою чергу, від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, доводи в якій аналогічні, викладеним у позовній заяві. Позивач додатково зазначає, що відповідачем не заперечуються фактичні обставини справи, а також останнім не наведено жодних належних та достатніх доказів на спростування свідомого нехтування своїх обов`язків відносно дитини. Позивач вважає, що доводи відповідача є надуманими та необґрунтованими, а тому підлягають відхиленню (а.с. 76-79).

Зміна прізвища позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , копія якого додається. Відповідно до цього свідоцтва встановлено, що 03.11.2020 Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , актовий запис № 264 (а.с. 80).

У запереченнях відповідача на відповідь на відзив висловлена позиція, аналогічна позиції, що міститься у відзиві на позовну заяву. Відповідач вважає, що при розгляді вказаної справи взагалі не йдеться про інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Відтак, просить врахувати його позицію при винесенні рішення (а.с. 86-87).

Відповідно до акта про проживання в житловому приміщенні, складеного 03.07.2020 депутатом Новокаховської міської ради Афанасьєва О.І. та засвідченого сусідами встановлено, що ОСОБА_1 (позивач у справі) та малолітній ОСОБА_3 прописані за адресою: АДРЕСА_1 , а з 01.09.2018 фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Відповідно до акта обстеження умов проживання ОСОБА_2 (відповідача у справі) за адресою: АДРЕСА_3 , складеного 18.02.2021 спеціалістами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей встановлено наступне: «житло знаходиться на 5 поверсі, 5-поверхового будинку, складається з 3 кімнат, окремого санвузла, кухні, коридору. Умови проживанні задовільні. Є різноманітні меблі та побутова техніка, підключені та працюють усі комунікації, санітарно повітряний режим дотримується. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: на момент відвідування дитячих речей, одягу, взуття для малолітнього ОСОБА_3 немає, зі слів батька - вони у матері дитини, в селі Нова Каховка». За вказаною адресою проживають ОСОБА_2 (відповідач у справі) та його цивільна дружина - ОСОБА_16 , її син - ОСОБА_17 . Батько знає про перебування на розгляді суду справи про позбавлення його батьківських прав та заперечує щодо цього (а.с. 158).

Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , 2015 р.н. № 33/2734 від 26.07.2021, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новокаховської міської ради, беручи до уваги, що батько ОСОБА_2 вихованням малолітнього ОСОБА_3 не займається, не спілкується в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не піклується про його здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, належної матеріальної допомоги не надає, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Комісія вважає, що усі вищезазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як злісне ухилення батька від виховання дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками (а.с. 201-204).

Однак, суд не погоджується із зазначеним висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки висновок є недостатньо обґрунтованим (ч. 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України - надалі - СК України).

Статтею 164 СК України, зокрема, п. 2 ч. 1, передбачено, що підставою позбавлення батьківських прав є факт ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (надалі - ЗУ «Про охорону дитинства») визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (надалі - ППВСУ № 3 від 30.03.2007) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 зазначеної постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватись і брати участь в її вихованні.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей). Факт заперечення відповідачем щодо позову про позбавлення його батьківських прав, подання відзиву та заперечень на відповідь на відзив свідчить про його інтерес до дитини.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позивачем не доведено наявності обставин, які б давали підстави для можливості застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Щодо позовних вимог в частині стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх малолітнього сина, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та той факт, що відповідачем визнаються позовні вимоги в цій частині беззаперечно, суд дійшло до висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, судовий збір в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, від сплати яких позивач звільнена при пред`явленні позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Новокаховської міської ради (місцезнаходження: 74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, буд. 23, ), Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, буд. 56, ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10.2020 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 09.12.2021.

Суддя О.С. Яцун