Справа № 502/959/21
УХВАЛА

30 червня 2021 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М. В.,

розглянувши заяву (уточнену) ОСОБА_1

про забезпечення позову в цивільній справі № 502/959/21 за позовною заявою

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 24.06.2021 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 299129 гривень боргу.

Разом з позовом, 24.06.2021 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 25.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернуто заявнику.

29.06.2021 року за вх. № ЕП-1071/21 до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява (уточнена) ОСОБА_1 про забезпечення позову, згідно якої позивач просить суд накласти арешт на належне ОСОБА_2 майно, а саме на нежитлову будівлю склад, загальною площею 465,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтовання заяви позивач вказує, що він побоюється, що відповідач може розпорядитися даним майном (нежитловою будівлею склад) та відчужити її на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву (уточнену) про забезпечення позову, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову передбачених статтею 150 цього Кодексу .

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Зі змісту ч. ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України вбачається, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Для вжиття заходів забезпечення позову потрібні обґрунтовані факти, підтверджені доказами того, що ці заходи необхідно вжити.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки:

- в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у своїй заяві позивач не наводить жодного реального ризику та не представляє будь-яке документальне підтвердження того, що відповідач по справі здійснює чи має намір будь-яким чином здійснити реалізацію майна, пошкодити, передати таке майно третім особам у інший спосіб, зокрема й шляхом укладення цивільно-правових угод;

- в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст.151 ЦПК України, заявником не зазначені пропозиції щодо зустрічного забезпечення, що є імперативною нормою ЦПК України.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що позивач на підтвердження права власності ОСОБА_2 на вищевказану нежитлову будівлю склад, надав суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 220078767 від 12.08.2020 року. Тобто з моменту формування вказаної Інформації і до подання її суду минуло більш ніж 10 місяців, що позбавляє суд можливості впевнитись в її актуальності.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З вищенаведених підстав заява позивача про забезпечення позову підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 353ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 (уточнену) про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання через Кілійський районний суду Одеської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан