Справа № 306/251/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів:Джуги С.Д., Фазикош Г.В.,

з участі секретаря: Волощук В.І.,

за участі апелянта - ОСОБА_1 , представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Свалявського районного суду від 29 вересня 2020 року, головуюча суддя Ганчак Л.Ф., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Свалявської районної державної адміністрації (правонаступником якого є Служба у справах дітей Свалявської міської ради) про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Козар М.М., звернулися в суд із позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ООП Свалявської РДА про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач вихованням сина не займається, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, морально та матеріально дитину не підтримує, не бере ніякої участі у його утриманні та вихованні, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Рішенням Свалявського районного суду від 29 вересня 2020 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітнього: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник позивача Козар М.М. надіслав до суду заяву про відкладення, оскільки як представник задіяний у інших судових засіданнях. Колегія констатує, що справа слуханням неодноразово відкладалась, в тому числі за заявами представника позивача. Вважає причину його неявки неповажною.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Свалявського районного суду від 13.10.2011року було розірвано (а.с.6).

Від даного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є відповідач ОСОБА_5 (а.с.8).

Рішенням Свалявського районного суду від 20.11.2012 року визначено місце проживання та виховання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

При ухваленні рішення про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, суд першої інстанції посилається на те, що відповідач мала разові зустрічі з сином, участі в утриманні та вихованні свого сина не приймає, від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, а тому вимоги позову підлягають до задоволення.

Судова колегія не може погодитися із даним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до Висновку №01-18/411 від 28 грудня 2019 року про участь одного з батьків у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено спосіб участі у вихованні сина, а саме рекомендовано спілкування матері з дитиною за домовленістю з батьком дитини у присутності батька в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дитини. У свою чергу рекомендовано батькові ОСОБА_4 поважати батьківські права матері.

Як вбачається з Протоколу психологічного консультування неповнолітнього ОСОБА_6 і ООП Свалявської РДА у своєму висновку, і суд виокремили лише небажання дитини спілкуватися з матір`ю, не звернувши увагу на рекомендації психолога, відповідно до яких вказано на необхідність з боку батька підготувати дитину для зустрічей з мамою, для початку в присутності батька, а згодом і самостійно.

Враховуючи відсутність доказів винної поведінки ОСОБА_1 , наявність неодноразових спроб налагодити стосунки з сином та інші викладені вище обставини, колегія вважає, що суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону, що відповідно до ст. 376 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 29 вересня 2020 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Свалявської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських праввідмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 2 липня 2021 року.

Головуючий

Судді