РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

при секретарі Ференц А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач в листопаді 2020 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та на Ѕ частину автомобіля марки Buick regal, шасі НОМЕР_1 , 2015 року випуску, сірого кольору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період шлюбу з відповідачем вони придбали вищезазначене майно. З вересня 2020 року шлюбні відносини між подружжям припинені. Оскільки сторони не можуть домовитися щодо поділу спільного майна, він змушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ній недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2021 року прийнято до провадження позовну заяву , відкрито провадження за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.12.2020 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на Ѕ частину квартири за адресою АДРЕСА_1 та на транспортний засіб марки Buick regal, шасі НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску.

04.03.2021 року ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1 з зустрічною позовною заявою про поділ майна подружжя в якій просила в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 2/3 частин квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29.03.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву.

09.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому представник ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення заявлених вимог в частині визнання за відповідачем право власності на 2/3 частини спірної квартири оскільки відповідачем не надано належних доказів на відступлення від рівності часток при поділі майна подружжя.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 19.10.2021 витребувано докази по справі.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року позовні вимоги в частині поділу спільного майна подружжя а саме: автомобіля Buick regal, 2015 року випуску залишені без розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірної квартири підтримала та просила їх задовольнити.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі..

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого повторно 24.10.2020 року Суворовським районним у м.Херсоні відділом ДРАЦС Південного МУМЮ (м.Одеса) (а.с.6)

Згідно договору купівлі-продажу від 14.07.2016 року що посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстраційним № 921 ОСОБА_1 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 66,1 кв.м. Згідно п.2 Договору купівлі-продажу предмет договору належав продавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № НОМЕР_4 про прав на житло, виданого фондом комунального майна м.Херсона 07.08.2000 згідно розпорядження № 7050ж та договору дарування, посвідченого посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. 15.10.2004 року за реєстровим № 3030. Згідно п.4 Договору продаж вчинено за 912,500 грн.(а.с.8)

Від даного шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданого 22.10.2013 року актовий запис № 875.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Частинами 1,2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В ході розгляду справи підтверджено та не заперечується сторонами у справі, що спірна трикімнатна квартира адресою: АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя, щодо поділу якого сторони не досягли згоди у досудовому порядку.

Що стосується позиції відповідача про необхідність відступу від засад рівності часток подружжя суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи, що суду позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності відступу від засад рівності часток подружжя, суд вважає, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, спірна квартира належить сторонами в рівних частках. Підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя в спільному майні суд не встановив.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачу та відповідачу по 1/2 частині квартири.

Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи ціну позову та задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 9 125,00 грн. (1 відсоток ціни вартості квартири).

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в загальному розмірі 5012,20 грн. Позивачу за зустрічним позовом відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по справі.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню несплачений судовий збір в сумі 4 112,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 12,13, 81,133, 137,141, 247, 258,259,263-265,268,273, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 4 112 (чотири тисячі сто дванадцять) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Я.В.Шестакова

Повний текст рішення складено 20.12.2021.