Єдиний унікальний номер 243/5965/21
Номер провадження 22-ц/804/2986/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

представника позивача адвоката Неминущого Г.Л.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 243/5965/21 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року (суддя першої інстанції Гончарова А.О.),-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонер-ного товариства «Зевс Кераміка» (далі - АТ «Зевс Кераміка») про визнання наказу про звіль-нення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 02 березня 2016 року він працював на АТ «Зевс Ке-раміка» на посаді випалювача виробів будівельної кераміки. За період роботи жодних стягнень на нього накладено не було.

12 березня 2021 року його наказом № 51-РС командира військової частини НОМЕР_1 було призначено на посаду навідника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 101281А та 12 березня 2021 року зараховано до списків з особового складу де він і проходить службу за контрактом по теперішній час.

Повісткою Військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 його було викликано для прохо-дження військово-лікарської комісії 11 березня 2021 року на 09.00 годину. Після отримання зазначених документів він прибув до АТ «Зевс Кераміка» та повідомив безпосереднього керів-ника начальника дільниці випалювання про те, що він 11 березня 2021 року має проходити вій-ськово-лікарську комісію.

Раніше, ще до отримання повістки, 26 лютого 2021 року, він написав заяву про надання йо-му відпустки без збереження заробітної плати, з 11 по 12 березня 2021 року. Заяву передав до відділу кадрів через свого безпосереднього керівника. У військоматі його попередили, що в один з цих днів він буде проходити медичну комісію і що його викличуть повісткою, коли точ-на дата буде відома. Про те, що цю заяву йому не підписали, він не знав і його ніхто не попере-джав. Оскільки заяву він надавав через свого безпосереднього керівника, він був переконаний, що відпустку йому надали.

11 березня 2021 року він пройшов військово-лікарську комісію, а 12 березня 2021 року вже був зарахований до військової частини. В той же день представник військової частини передав на підприємство відомості про те, що він уклав контракт та проходить військову службу.

У травні 2021 року на домашню адресу позивача засобом поштового зв`язку «Укрпошта», надійшов лист з АТ «Зевс Кераміка», в якому знаходилося повідомлення директора АТ «Зевс Кераміка» про те, що згідно наказу № 15-К його звільнено за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП, а також копія наказу 15-К - від 09 квітня 2021 року, в якому зазначено, що його звільнено з посади 10 березня 2021 року у зв`язку із прогулом без поважних причин за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. У наказі про звільнення зазначено, що він передав через невідому особу копію наказу про вступ до ЗСУ з 12 березня 2021 року.

Посилався на те, що порушення його прав у сфері трудових відносин призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації його життя. Моральна шкода, крім зазначеного, полягає ще й в тому, що він уклав контракт для проходження служби в Збройних силах під час особливого періоду, коли існує реальна загроза здійснення збройної агресії проти держави Україна, а за це, під час виконання ним службових обов`язків військової служби, він зазнав переслідувань з боку адміністрації підприємства у вигляді звільнення за прогул.

Просив суд визнати незаконними та скасувати наказ АТ «Зевс Кераміка» № 15-К - від 09 квітня 2021 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_3 та наказ № 8 - п від 09 квітня 2021 року «Про дисциплінарне стягнення на ОСОБА_2 »; поновити його на посаді випалювача виробів будівельної кераміки в АТ «Зевс Кераміка»; стягнути з АТ «Зевс Кераміка» на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11 березня 2021 року з розрахунку 358 грн. 76 коп. за кожен день вимушеного прогулу, до ухвалення рішення суду; стягнути з АТ «Зевс Кераміка» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 3 000 грн. та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ «Зевс Кераміка» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Визнано наказ Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» № 8-П від 09 квітня 2021 року «Про дисциплінарне стягнення на ОСОБА_2 » незаконним та скасовано його.

Визнано наказ Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» № 15-К- від 09 квітня 2021 року «Про припинення трудового договору (контракту)» незаконним та ска-совано його.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді випалювача виробів будівельної кераміки дільниці випалювання Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» з дня звільнення.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 березня 2021 року по 22 вере-сня 2021 року в розмірі 96 146 грн. 34 коп. з відрахуванням податків та обов`язкових зборів., моральну шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» на користь держави су-довий збір в розмірі 2 021 грн. 10 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.

В частині поновлення на роботі рішення суду допущено до негайного виконання.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції врахувавши, що під час ро-згляду справи знайшов своє підтвердження факт того, що 11 березня 2021 року позивач з пова-жних причин був відсутній на робочому місці, так як у цей день він перебував у Слов`янському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з ме-тою проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з оформленням на військову службу за контрактом, що підтверджується належними та допустимими доказами, твердження представ-ника відповідача, що позивач не повідомив належним чином про його відсутність на роботі 11 березня 2021 року, не спростовує факт поважності причин відсутності позивача на робочому місці, що виключає його вину, відповідач у свою чергу не з`ясував дійсних причин відсутності позивача на роботі та видав наказ про його звільнення, чим порушив його право на працю, дій-шов висновку, що звільнення позивача було незаконним, тому його необхідно поновити на роботі з 11 березня 2021 року на посаді випалювача виробів будівельної кераміки, скасувавши накази про дисциплінарне стягнення та про припинення трудового договору з позивачем. У зв`язку з задоволенням вимоги про поновлення на роботі, суд стягнув з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у відповідності ст. 117 КЗпП України та Постанови Кабі-нету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у розмірі 96 146 грн. 36 коп. Зважаючи, що порушення законних прав позивача призвело до моральних страждань, суд, врахувавши обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди, дійшов висновку про стягнення з відпо-відача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач АТ «Зевс Кераміка» в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідпо-відність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про частко-ве задоволення позовних вимог позивача та дійшовши висновку про поважність причин відсутності позивача на робочому місці 11 березня 2021 року, суд першої інстанції не надав оцінку та не зазначив причину відхилення доказів відповідача щодо відмови у наданні позивачу відпустки без збереження заробітної плати та неможливості отримати 10 березня 2021 року повістки у військоматі, оскільки в цей день він перебував на робочому місці з 07 год. 27 хв. до 16 год. 59 хв.

Наголошує, що суд надав невірну оцінку доказам у справі, не перевіривши їх допусти-мість, достовірність та взаємний зв`язок, що прямо передбачено ст. 89 ЦПК України. Лист вій-ськового комісара Слов`янського об`єднаного міського територіального центру комплектації та соціальної підтримки з доданим до нього корінцем повістки та Повідомлення Донецького обла-сного територіального центру комплектації та соціальної підтримки не є допустимими доказа-ми, оскільки, на думку скаржника, на дату прогулу ОСОБА_2 (11 березня 2021 року) єди-ним повноважним органом, що мав право проводити медичні огляди осіб, що мають намір ук-ласти контракт з ЗСУ, викликати на медичний огляд та засвідчувати проходження такого огля-ду був і є Слов`янський об`єднаний військовий комісаріат.

Крім того, суд не врахував, та не надав правову оцінку факту, що позивач подавав роботодавцю заяву про відпустку без збереження заробітної плати на 11-12 березня 2021 року. Вважає, що подання позивачем такої заяви для проходження медогляду може бути спричинено лише обізнаністю позивача, що жодних офіційних документів щодо виклику до військомату він не матиме. Але суд не дослідив вказану обставину.

Також відповідач не погоджується з висновком суду, що роботодавець, не з`ясувавши дійсні причини відсутності позивача на роботі, видав наказ про його звільнення, чим порушив право на працю, оскільки запит про надання пояснень щодо відсутності на робочому місті був надісланий позивачеві листом від 23 березня 2021 року. Вважає обов`язок роботодавця щодо з`ясування причин відсутності відповідачем був виконаним відповідно до ст. 149 КЗпП Украї-ни.

Позивачем ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Неминущій Г.Л., на апеляцій-ну скаргу відповідача надано письмовий відзив, в якому зазначено, що на підставі встановлених обставин справи суд дійшов вірного висновку, що 11 березня 2021 року позивач з поважних причин був відсутній на робочому місці, так як у цей день перебував у Слов`янському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з метою проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з оформленням на військову службу за контрактом, що підтверджується належними і допустимими доказами. Рішення суду винесено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за ная-вними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача АТ «Зевс Кераміка» Че-мьоркіна Ю.Л. підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати рішення суду та ухва-лити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача адвокат Неминущій Г.Л. проти апеляційної скарг заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриман-ням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу (розпорядження) від 02 березня 2016 року за № 7-К- ОСОБА_2 з 02 березня 2016 року прийнятий випалювачем виробів будівельної кераміки Дільниці випалюван-ня Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» (а.с. 6).

Наказом від 09 квітня 2021 року № 8-П про дисциплінарне стягнення день відсутності ОСОБА_4 на роботі 11 березня 2021 року визнано прогулом без поважних причин (а.с. 7).

Наказом від 09 квітня 2021 року за № 15-К- звільнено ОСОБА_2 з посади випалювача виробів будівельної кераміки з 10 березня 2021 року у зв`язку з прогулом без пова-жних причин згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 8).

Вказані відомості внесені до трудової книжки позивача (а.с. 18-23).

Враховуючи зміст наведених наказів, підставою для звільнення позивача з роботи за пунк-том 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України стала відсутність ОСОБА_2 на роботі 11 березня 2021 ро-ку протягом робочого дня без поважних причин.

26 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про надання йому відпустки без збереження заробітної плати 11-12 березня 2021 року. На заяві мається відмітка про те, що керівник структурного підрозділу клопоче по суті поданої заяви, яка засвідчена під-писом керівника структурного підрозділу (а.с. 17).

На вказаній заяві проставлена резолюція керівника підприємства про відмову у наданні від-пустки, проте дата її накладення відсутня.

11 березня 2021 року ОСОБА_2 не вийшов на роботу та був відсутній продовж робо-чого дня, про що було складено відповідний акт (а.с. 12).

Листом від 16 березня 2021 року ОСОБА_2 роботодавцем було надіслано вимогу про надання пояснень причини відсутності його на робочому місці протягом робочого дня 11 бере-зня 2021 року (а.с. 13, 14).

Відповідно до наказу від 09 квітня 2021 року за № 15-К- ОСОБА_2 звіль-нено з посади випалювача виробів будівельної кераміки з 10 березня 2021 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом без поважних причин, що мав місце 11 березня 2021 року.

За змістом наказу № 8-П від 09 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до дис-циплінарної відповідальності, позивач відсутній на роботі з 11 березня 2021 року, відсутність на роботі жодним чином не пояснив, на запит щодо надання пояснень не відповів. Через неві-дому особу передав копію наказу про вступ до ЗСУ з 12 березня 2021 року. Із наданих докумен-тів вбачається, що жодних причин бути відсутнім на роботі 11 березня 2021 року немає (а.с. 7).

У пункті 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на неви-значений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності мо-жуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних при-чин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Таким чином, у пункті 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочо-му місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які ви-ключають вину працівника.

Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин про-тягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності.

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчи-неним із поважних причин, тому суд вирішує питання про поважність причин відсутності пра-цівника на роботі, виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь-які докази з числа перед-бачених ст. 76 ЦПК України.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

У справі, яка переглядається установлено, що пояснення щодо поважності причин відсут-ності на роботі, що стало причиною звільнення ОСОБА_2 , у нього не відбирались, підт-вердження про отримання позивачем вимоги роботодавця про надання відповідних пояснень матеріали справи не містять.

Вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджений той факт, що 11 березня 2021 року позивач з поважних причин був відсутній на робочому місті, так як у цей день він перебував у Слов`янському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з метою проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з оформленням на військову службу за контрактом, що підтверджується належними та допустимими доказами, які відповідачем не спростовано.

Згідно з розпискою про отримання повістки від 10 березня 2021 року ОСОБА_2 мав з`явитися до Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату 11 березня 2021 року о 09.00 год. (а.с. 27).

Відповідно листа військового комісару Слов`янського об`єднаного міського територіально-го центру комплектування та соціальної підтримки від 25 травня 2021 року, ОСОБА_2 11 березня 2021 року перебував у Слов`янському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з метою проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з оформленням на військову службу за контрактом. Був викликаний до Слов`янського ОМТЦК та СП офіційною повісткою, в якій розписався про отримання та перебував 11 березня 2021 року на військово-лікарській комісії з 09.00 до 15.00 год. (а.с. 26).

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 пере-буває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 12 березня 2021 року по теперішній час (а.с. 28).

Згідно повідомлення Донецького обласного територіального центру комплектування та со-ціальної підтримки від 17 вересня 2021 року, з 01 листопада 2020 року Слов`янський об`єднаний міський військовий комісаріат переформовано у Слов`янський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (а.с. 72).

Установивши наведені обставини, суд першої інстанції, врахувавши положення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», дійшов обґрунтованого висно-вку про незаконність звільнення позивача за пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та наявність правових підстав для його поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справі № 699/640/18, прова-дження № 61-17310св19.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Обчислюючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню, су-дом враховано положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого пос-тановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з подальшими змінами та доповненнями.

Правильність розрахунку, проведеного судом першої інстанції, відповідачем не спростова-но, власного розрахунку не наведено.

Врахувавши встановлені обставини, ступінь моральних страждань позивача, втрату норма-льних життєвих зв`язків і необхідність додаткових зусиль для організації працівником свого життя, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості і є достатнім для поновлення попереднього стану.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі належним чином оцінених доказів, висновки суду відповідають обставинам та мате-ріалам справи.

Наведені в апеляційні скарзі відповідача доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрун-тується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відо-бражає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрун-туються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and Others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав люди-ни про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, як-що він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення. Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно роз-міру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задово-лення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апе-ляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в каса-ційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.Д.Канурна

Т.В. Космачевська