Справа № 367/6883/20
Провадження №2-о/367/67/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючої судді Саранюк Л.П.

при секретарі Герус Н.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Начальник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Про встановлення факту, підтверджуючого пільговий стаж роботи,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, де просив суд встановити факт підтверджуючий стаж роботи за Списком №1 на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду зайнятого повний робочий день на підземних роботах «Шахтопрохідного управління №10» треста «Горлівськвуглебуд» у період роботи з 13.09.1993 р. (наказ № 263/к від 13.09.1993р.) по 06.11.1996 р. (наказ №342/к від 06.11.1996 р.).

Встановити факт підтверджуючий стаж роботи за Списком № 1 на посаді старшого механіка стаціонарного обладнання на шахті «Нова» п/о «Дзержинськвугілля» у період роботи з 15.11.1996 р. (наказ 95к від 15.11.1996р.) по 31.12.1997 р.

Свої вимоги мотивує тим, що встановлення вказаних фактів має для нього важливе значення оскільки наявний страховий стаж дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В судовому засіданні заявник подану заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

В судове засідання заінтересована особа свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, вислухавши обґрунтування заявника, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» , в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як встановлено судом під час розгляду справи, мотиви заявника у поданій заяві зводяться до незгоди з Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 548 від 07.02.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком, а отже між сторонами наявний спір про право.

При цьому, оскарження Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 548 від 07.02.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком здійснюється в позовному порядку шляхом звернення до адміністративного суду з позовною заявою про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п.158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

На підставі вищевикладеного, грунтуючись на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 34, 64 ЖК України, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 (справа №1-8/99) суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлено на протязі 10 днів, а саме 10.07.2021 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.П. Саранюк