Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2021 Справа №607/10102/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, у якій просить: видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на строк 6 (шість) місяців, визначивши такі заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків: 1) заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та переслідувати її у будь-який спосіб; 3) заборонити ОСОБА_3 вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах), телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві приватної власності. Її син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , упродовж тривалого часу систематично вчиняє стосовно неї моральне та психологічне насильство. Зокрема, він приходить за місцем її проживання, появляє агресію, кричить, принижує та ображає її нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, а коли вона не відчиняє двері - виламує їх. ОСОБА_3 не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, під впливом яких поводиться агресивно та неадекватно. Його дії створюють для неї психологічне та моральне напруження, змушують її жити у страху та роблять життя нестерпним, перешкоджають вести звичний спокійний спосіб життя, відчувати себе у безпеці. Вказане для неї є постійним джерелом стресу, негативно впливає на її здоров`я. Впродовж 2020 року ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Тернопільського РУ поліції. 24.06.2020 р. та 04.07.2020 р. відносно ОСОБА_3 винесено два тимчасових заборонних приписи стосовно кривдника, терміном на 5 діб. У зв`язку із вчиненням домашнього насильства постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановського Ю.І. від 24.06.2020 у справі № 607/10459/20 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Не зважаючи на вищевказане, ОСОБА_3 продовжує чинити моральний та психологічний тиск, який проявляється у криках, ненормативній лайці, фізичних погрозах та виламуванні вхідних дверей квартири. Так, 10.05.2021 р., ОСОБА_3 разом із іншими чоловіками у нетверезому стані насильно намагались потрапити у помешкання заявниці. Тому, виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи протиправну поведінку ОСОБА_3 та високі ризики її продовження, її тривалість та систематичність, такі втручання в особисті права кривдника, як заборона йому строком на 6 місяців наближатися до неї на відстань ближче 50 метрів в приміщеннях загального користування квартири по АДРЕСА_1 , є виправданим та доречним, відповідає меті його застосування, та забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника. Заявниця вважає, що до її сина ОСОБА_3 необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо неї.

Ухвалою суду від 09 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника адвокат Фільварочна О.Б. заяву підтримали з підстав викладених у ній. Крім цього, ОСОБА_1 зазначила, що її син ОСОБА_3 упродовж 2020-2021 років неодноразово вчиняє стосовно неї домашнє насильство, погрожує їй фізичною розправою та залякує її. Вона неодноразово зверталась до органів поліції із відповідними заявами, проте, заходи впливу які було застосовано до кривдника не дали результатів.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що подана заява не підлягає до задоволення, а факти викладені ОСОБА_1 не відповідають дійсності. Крім цього ОСОБА_3 суду зазначив, що він не вчиняв насильства по відношенню до своєї матері ОСОБА_1 , обставини наведені нею у заяві вважає такими, що не відповідають дійсності. Також зазначив, що його було знято із реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 без його відома.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить наступного висновку.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 31.10.1979 р. Тернопільським міським відділом ЗАГСу) і його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 проживає у квартирі

АДРЕСА_3 належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 по Ѕ частці кожному, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 вересня 2011 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації.

Як вбачається з інформації наданої Тернопільським районним управлінням поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області від 26 травня 2021 року, згідно інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області протягом 2020 року від ОСОБА_1 надходили звернення щодо неправомірних дій її сина ОСОБА_3 , а саме:

- №9235 від 19.03.2020 про те, що син ОСОБА_3 в стані сп`яніння пошкоджує двері її квартири;

- №8332 від 03.06.2020 про те, що син ОСОБА_3 вчиняє сварку;

- №18360 від 04.06.2020 про те, що син ОСОБА_3 перебуває в неадекватному стані та погрожує заявниці фізичною розправою;

- №18701 від 06.06.2020 про те, що син ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняє конфлікт;

- №21394 від 24.06.2020 про те, що її син ОСОБА_3 погрожує фізичною розправою;

- №2872 від 04.07.2020 про те, що її син ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство;

-№25895 від 25.07.2020 про те, що її син ОСОБА_3 голосно стукає в двері її квартири;

-№ НОМЕР_3 від 20.09.2020 про те, що її син ОСОБА_3 вчиняє стосовно неї домашнє насильство;

-№34542 від 21.09.2020 про те, що син ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварку;

-№34814 від 23.09.2020 про те, що син ОСОБА_3 вчиняє насильство відносно заявниці;

-№34711 від 23.09.2020 про те, що син ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство.

Судом з`ясовпано, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2020 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за вчинення даного адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням. Як вбачається із вказаної постанови, 16.06.2020 р. о 16 год. 45 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_1 , під час чого сварився з нею та неодноразово стукав у двері.

На виконання ч. 4 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» «Повноваження уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству» співробітниками поліції на основі оцінки ризиків вчинення такого насильства у порядку ст.24 «Спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству», ст. 25 «Терміновий заборонний припис стосовно кривдника» винесено приписи щодо ОСОБА_3 , а саме від 24.06.2020 АА 135251 та від 04.07.2020 АА№ 134259, у зв`язку із вчиненням останнім домашнього насильства відносно матері ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству , однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі.

В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 систематично протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її син ОСОБА_3 , яке виражається у психологічному тиску щодо неї, її приниженні, цькуванні, виражання в її сторону нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою та залякуванні. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства. Також, стосовно ОСОБА_3 органами Національної поліції України виносились термінові заборонні приписи стосовно кривдника від 24.06.2020 р. та 04.07.2020 р. Відтак, суд вважає, що ОСОБА_3 є кривдником в розумінні пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який вчиняє домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_1 . Також, суд вважає, що існують ризики продовження ОСОБА_3 у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно своєї матері ОСОБА_1 .

Таким чином, суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 , вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме: заборони останньому перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, виходячи з того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я ОСОБА_1 . Крім цього, суд вважає, що слід заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань 50 метрів до ОСОБА_1 в громадських місцях, у тому числі на вулиці, а також до її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та вести із нею листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку та третіх осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1 - 350-8, 352-355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців згідно якого:

-заборонити ОСОБА_3 перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань 50 (п`ятдесят) метрів до ОСОБА_1 в громадських місцях, у тому числі на вулиці, а також до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 вести із ОСОБА_1 листування (поштові, електронні, повідомлення у соціальних мережах), телефонні переговори або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення судового рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, сто воно якої видано обмежувальний припис на профілактичний облік, а також виконавчі органи міських рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан