Справа № 569/1662/18
У Х В А Л А

08 червня 2021 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ковальчук Н.В.,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із скаргою на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ковальчук Н.В., в якій просить скасувати постанову про зміни до постанов про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника №40262604 від 12 січня 2018 року; визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Ковальчук Н.М. щодо ненаправлення постанови (про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника №40262604 від 12 січня 2018 року) неправомірними; визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Ковальчук Н.М. щодо винесення постанови про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника №40262604 від 12 січня 2018 року.

Скарга обгрунтована тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2013 року у справі № 569/11184/13-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2013 року і до повноліття дитини. 16 жовтня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40262604. 30 жовтня 2017 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Згідно постанови здійснювалося відрахування із заробітної плати, що належить до виплат боржнику ОСОБА_1 починаючи з 21 листопада 2017 року у розмірі зазначеному у виконавчому листі на користь стягувача. Боржник отримує дохід в ТОВ "Морган Феніче" смт.Квасилів, вул.Індустріальна,12. Заборгованість по аліментах станом на 31 листопада 2017 року відсутня.

Згодом, 12 січня 2018 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Згідно даної постанови здійснювалося відрахування з моменту отримання даної постанови в розмірі 50% до погашення заборгованості по виконавчому документу, а після погашення заборгованості - згідно виконавчого документу, а саме в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 березня 2013 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованість по аліментам за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року борг становить 126 059,92 грн..

Вважає, що постанова про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника №40262604 від 12 січня 2018 року незаконна, протиправна та така, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Окрім того, вказана постанова йому не була надіслана в порушення вимог ст.28 ЗУ "Про виконавче провадження", а стало відомо про неї лише 26 січня 2018 року, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Щодо заборгованості по слаті аліментів вказує, що така відсутня станом 26 жовтня 2017 року. Зазначене також підтвердила в поданій заяві ОСОБА_2 , а також підтвердив державний виконавець у постанові про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 30 жовтня 2017 року.

Окрім того, починаючи від винесення судом рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини дного віку, він сумлінно виконував покладений на нього обов"язок та щомісячно перераховував кошти. Незважаючи на те, що деякий час він взагалі ніде не працював, та мав на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей.

Вважає, що постанова про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату і доходи боржника №40262604 від 12 січня 2018 року винесена протиправно та в порушення Сімейного кодексу України.

Так, 30 листопада 2017 року на адресу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області надійшла заява від ОСОБА_2 , відповідно якої заявниця просила надати розрахунок заборгованості по аліментах стягнутих із ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року. Проте, заборгованості по аліментах у нього не існувало.

Йому також не зрозуміло, на підставі чого в.о. начальника Якобчук П.О. звернувся до його роботодавця ТОВ "Морган Феніче" з проханням надати інформацію про прийняття його на роботу та його доходи, оскільки виконавче провадження №40262604 перебуває у провадженні державного виконавця Ковальчук Н.М..

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Волошин І.В. підтримав скаргу, просив її задоволити.

Державний виконавець Рівненського міського ВДВС Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Гончаренко Н.М. вимоги скарги не визнала, просила відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, суд встановив наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання обґрунтованості скарги, суд керується наступним.

Стаття 447 ЦПК України встановила, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідност. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов"язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід"ємною частиною правосуддя, а у ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", діючого на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

До переліку заходів примусового виконання рішень відносяться наступні: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням (ст. 10 зазначеного Закону)

Порядок звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника визначено Розділом 9 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 68 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю особи, у зв"язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5(далі - Інструкція), у разі якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про звернення стягнення на доходи боржника згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов"язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов"язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2013 року і до повноліття дитини.

16 жовтня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа виданого 07 жовтня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження від 07 жовтня 2013 року боржником ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржувалась.

Під час здійснення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_1 офіційно працює в ТОВ "Морган Феніче", смт.Квасилів, вул.Індустріальна,12, у зв"язку з чим постановою державного виконавця від 30 жовтня 2017 року було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Заборгованість по аліментах станом на 31.10.2017 відсутня.

Вказана постанова про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 30 жовтня 2017 року боржником ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржувалась.

30 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до відділу ДВС із заявою, в якій просила здійснити перерахунок заборгованості по аліментах стягнутих із ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 30.11.2017 у зв"язку з тим, що боржник не надав інформацію про місце роботи.

01 грудня 2017 року за підписом в.о.начальника відділу ДВС П.О.Якобчука було направлено запит до ТзОВ "Морган Феніче" з проханням надати інформацію про прийняття на роботу ОСОБА_1 та надати довідку про доходи ОСОБА_1 за весь період роботи.

22 грудня 2017 року ТОВ "Морган Феніче" інформувало відділ ДВС про те, що в гр. ОСОБА_1 був працевлаштований на підприємстві в такі періоди: з 04.01.2016 року (відповідно за наказом № 754-к від 31.12.2016 року) до 30.10.2017 року (відповідно за наказом № 1839-к від 30.10.2017 року) по трудовому договорі; з 31.10.2017 року до 31.11.2017 року по Цивільно-правому договору №01/-10-17 від 31.10.2017 року; з 01.12.2017 року (відповідно за наказом № 2011-к від 31.11.2017 року) до теперішній час по трудовому договорі. Відповідно надані копії наказів про прийом та звільнення та довідки про доходи.

Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов"язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Згідно із ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Так, на підставі довідок ТзОВ "Морган Феніче" державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості по аліментах.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 12 січня 2018 року №2326, до сплати з 01.01.2016 по 30.11.2017 по 1/3 становить 139959,92 грн.; до сплати з 01.01.2016 по 30.11.2017 по 30% прожиткового мінімуму становить 11226,30 грн.; сплачено боржником 13900,00 грн.; борг за період з 01.01.2016 по 30.11.2017 становить 126059,92 грн..

12 січня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.01.2016 по 30.11.2017 борг становить 126059,92 грн.. Постановлено здійснювати відрахування з моменту отримання даної постанови в розмірі 50% погашення заборгованості по виконавчому документу, а після погашення заборгованості згідно виконавчого документу, а саме в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного щомісячно, починаючи з 12.03.2013 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 посилається на відсутність заборгованості по сплаті аліментів, проте матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів, що з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року боржник щомісячно виконував обов"язки по сплаті на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , аліменти у визначеному рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2013 року розмірі.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, з 01.01.2016 по 30.11.2017 боржником сплачено 13900,00 грн. в середньому по 500 грн. на місяць. Інші докази в матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази скаржника про те, що він сумлінно виконував покладений на нього обов"язок та щомісячно перераховував кошти.

Між тим, розрахунок державного виконавця не оспорений ОСОБА_1 у судовому порядку.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника на те, що він деякий час взагалі ніде не працював, оскільки як встановлено судом вище, ОСОБА_1 в період 04.01.2016 року до 31.11.2017 року та з 01.12.2017 року по теперішній час, перебував та перебуває в трудових відносинах з ТОВ "Морган Феніче".

Не відповідають дійсності і доводи скаржника про те, що постанова про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату і доходи боржника №40262604 від 12 січня 2018 року винесена протиправно та в порушення СК України, зокрема ст.191 СК України щодо присудження аліментів за минулий час, оскільки в спірній постанові державним виконавцем жодних аліментів за минулі періоди не призначено, а вказано період заборгованості за період з 01.01.2016 по 30.11.2017.

Вимога щодо визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Ковальчук Н.М. неправомірними, що проявилися у ненаправлені постанови про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника №40262604 від 12.01.2018, то в цій частині слід відмовити повністю, оскільки фактично матеріали справи містять докази, що державним виконавцем вживалися передбачені законом заходи щодо доведення до відома сторін виконавчого провадження прийнятих рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур"єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев"ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Згідно п. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", сторони зобов"язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов"язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про примусове виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів, і безперечно міг, мав можливість та був зобов"язаний в ході виконавчого провадження з розумним інтервалом сам цікавитися провадженням щодо нього, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов"язки як сторона виконавчого провадження, що встановлені в ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження".

Оскільки скаржник ОСОБА_1 , не надав державному виконавцю інформації про зміну його місця проживання чи перебування, всупереч ч. 4 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження", постанова боржнику була відправлена за адресою вказаною у виконавчому листі.

Інші доводи скарги не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники у справі не були позбавлені рівності у наданні суду доказів та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на загальну суму заборгованості скаржника за виконавчим провадженням, відсутність у боржника наміру в добровільному порядку сплачувати заборгованість за виконавчим документом, суд вважає, що державний виконавець обґрунтовано виніс постанову про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.

Отже, дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, що вказує на відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ковальчук Н.В. - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 14 червня 2021 року.

Суддя -