Справа № 211/5361/21
Провадження № 2/211/2769/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 грудня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Бехало В.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд збільшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1500,00 грн. на 2500,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на зміну матеріального становища відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що в період з 05.09.2013 по 23.08.2018 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. З народження дитини і до теперішнього часу відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не виконує покладених на нього обов`язків. Рішенням суду від 12.06.2020 стягнуто аліменти з відповідача на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі 1 500,00 грн. щомісячно, однак вона хоч і працює, отримує мінімальний розмір заробітної плати та має статус малозабезпеченої родини. Просить врахувати необхідність сплати комунальних платежів, покупку продуктів харчування, ліків, необхідних речей для дитини, тому стягуваної суми не вистачає і вона з дитиною перебуває в скрутному матеріальному становищі. Дитина часто хворіє, вона змушена сидіти вдома, здійснюючи догляд за донькою, тому постійно перебуває на лікарняних. Останнім часом матеріальне становище відповідача значно поліпшилося: він працює у свого батька та разом з ним займається землеробством та фермерством, тобто вони є повністю забезпеченою родиною. ОСОБА_2 тільки офіційно отримує мінімальну заробітну плату, неофіційно отримує значно більше, так як живе розкішним життям, виїжджаючи на відпочинок за кордон, веде розгульний спосіб життя. Тому враховуючи надані нею письмові докази, просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До суду надійшла заяви сторін по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до наданої заяви, на задоволенні вимог наполягає, просить задовольнити вимоги, оскільки збільшився прожитковий мінімум на дитину, значно зросли ціни на утримання доньки, яка часто хворіє та потребує дороговартісних ліків. До того ж вона перебуває в центрі зайнятості як безробітна уже 3 місяці, жодного доходу не отримує, про що може надати відповідну довідку. Так як відповідач має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі, просить задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 згідно поданої до суду заяви позов не визнає, оскільки не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі - на його утриманні перебуває ще одна донька, ОСОБА_5 , 2005 року народження, тому він на цей час сплачує більше 25% від свого заробітку. Тому взагалі просить встановити аліменти не у фіксованій сумі, а у відсотку за законом України.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3 - копія рішення).

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.05.2016 з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею повноліття, починаючи з 04.02.2016.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.07.2016, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.05.2016 залишено без змін.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 01 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 до 1/4 частки заробітку, в задоволенні позову відмовлено, оскілки позивачем не надано доказів зміни матеріального стану з моменту винесення рішення про стягнення аліментів.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, змінено розмір та спосіб стягнення аліментів на дитину, які присуджені з ОСОБА_2 за рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, яка становить 1500 гривень 00 копійок, що підлягає індексації згідно Закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини. В обґрунтування судового рішення від 12.06.2020 судом зазначено, що на момент стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) (рішення суду від 12.05.2016) відповідач не працював, перебував під вартою у Криворізькій установі виконання покарань. На даний момент він працює офіційно, проте, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено позивачем, має сезонний заробіток. Позивач просила стягувати аліменти в розмірі 2 000,00 грн., однак судом вимоги було задоволено частково, оскільки нею не доведено факту отримання відповідачем грошових коштів у більшому розмірі, ніж встановлено судом.

Через рік позивач звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, в обґрунтування вимог зазначивши такі ж підстави, як і в попередній справі (рішення суду від 12.06.2020).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилалася на зміну свого та відповідача матеріального стану: в якості доказу надавши лише довідку про перебування її в період з 01.11.2020 по 31.10.2021 на обліку у Довгинцівському управлінні праці та соціального захисту населення та отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с. 4 - копія довідки).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Частиною першою статті 84 ЦПК України встановлено право учасника справи, у разі неможливості самостійно надати докази, подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Відповідних клопотань від учасників справи до суду не надходило.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, про що також неодноразово наголошував Верховний Суд в своїх судових рішеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивач не довела, що її матеріальне становище, з часу зміни розміру та способу стягуваних аліментів з частки на тверду грошову суму, погіршилося, а відповідача навпаки - покращилося. Посилання на покращення майнового стану ОСОБА_2 внаслідок його заняття з батьком землеробством та фермерством і отримання неофіційної заробітної плати в більшому розмірі, ніж він офіційно надає, суд вважає безпідставним, оскільки позивачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував вказані факти.

При цьому рішення суду від 12.06.2020 позивачем не оскаржено, набрало законної сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку відсутність підстав для задоволення вимог, враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б визначали наявність правових підстав для зміни розміру аліментів та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому, ніж визначене у судовому рішенні від 12.06.2020, розмірі.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Пунктом 5 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки в задоволенні вимог відмовлено, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279 ЦПК України,суд

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2021 р.

Суддя Н.Г.Середня