"16" червня 2021 р.
Справа №642/2815/21
2/642/1390/21
16 червня 2021 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Проценко Л.Г.,
за участю секретаря Канаєвої К.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивачка звернулася до суду із даним позовом в якому просила стягнути з відповідача 4942,00 грн. матеріальної та 2500,00 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначила, що шкода була спричинена відповідачем, коли він вчинив щодо неї злочини за ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України. За дані злочини відповідач засуджений вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 24.02.2021р.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 17.05.2021р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Від представника позивача не надходило клопотань про розгляд справи в загальному порядку.
Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 24.02.2021р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.70 та ст.75 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців. Даним вироком встановлено, що 03 жовтня 2020 близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_2 знаходився у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_1 , та побачив що ОСОБА_1 , поклала на поличку шафи у кімнаті свою банківську картку та у нього виник прямий умисел направлений на таємне викрадення вказаної банківської картки, яка є офіційним документом, на рахунку якої знаходилось 9 370 грн 92 копійки. ОСОБА_2 діючи таємно, з прямим умислом, із корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, підійшов до вказаної шафи та правою рукою взяв з полиці банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , якою користувалася ОСОБА_1 , після чого заховав її до кишені, та з місця вчинення кримінального правопорушення втік. В подальшому ОСОБА_2 використав на власний розсуд грошові кошти щз картки на загальну суму 4942 гривні, спричинивши потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду на зазначену суму. (а.с. 3-4)

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України передбачено, що, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

З положень абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» та абзацу 1п.2постанови Пленуму ВСУ №6від 27.03.1992року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.

Як вбачається з копії вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2021 року злочинними діями відповідача ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 було спричинено майнову шкоду у розмірі 4942,00 грн., які до цього часу не відшкодовані.

Що стосується відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі постанова Пленуму) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як роз`яснено в п.5 постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз`яснень, наведених у п.9 постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обгрунтування розміру моральної шкоди 2500,00 грн. позивачка ОСОБА_1 зазначає, що неправомірні дії відповідача призвели до недовіри до людей, пригніченого стану, стурбованості за родину, а також її звичайний спосіб життя було порушено через необхідність прибуття на виклики поліції.

Дані обставини свідчать про пережиті ОСОБА_1 душевні хвилювання, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_2 , що свідчить про те, що їй дійсно була завдана моральна шкода, яку позивачка оцінює у 2500,00 грн.

Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала позивачка, враховує, що грошові кошти позиваці до цього часу не повернуті, і її звичайний спосіб життя було порушено.

Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та приходить до висновку про визначення моральної шкоди в розмірі 2500,00 грн.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 4942,00 грн. та моральну шкоду 2500,00 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.

Тому, в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст.12, 14, 15, 16, 22, 1166,1177 ЦК України, суд -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 4942 (чотири тисячі дев`ятсот сорок дві) грн. 00 коп. та моральну шкоду 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Сторони - Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 )

Суддя Л.Г. Проценко