Ухвала

Іменем України

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 757/4536/18-ц

провадження № 61-19854ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шерстюк Ганни Миколаївни, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду

від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності, припинення застави, скасування обтяження,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності, припинення застави, скасування обтяження.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди

у здійсненні права власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом припинення права застави ПАТ «Укрсоцбанк» на транспортний засіб згідно договору застави № 027/701396-ZО від 08 серпня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , і скасування обтяження у вигляді застави та заборони на відчуження вказаного транспортного засобу, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 15 лютого 2017 року за № 16151005. Вирішено питання розподілу судового збору.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року

у задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про перегляд заочного рішення

від 11 листопада 2019 року відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк», яке є процесуальним правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», задоволено. Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року залишено без змін (провадження

№ 61-3913ск21).

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року.

Заяву обґрунтовано тим, що йому стало відомо про зняття обтяження

зі спірного автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за заявою банку 03 грудня

2016 року, а нове обтяження на вказаний транспортний засіб було зареєстроване 15 лютого 2017 року, що вказує на те, що придбавши автомобіль 11 лютого 2017 року він являється добросовісним набувачем, тобто чинне обтяження було зареєстроване через декілька днів після купівлі ним вказаного транспортного засобу.

Вказані обставини, на його думку, є нововиявленими, а тому є підстави для перегляду постанови Київського апеляційного суду від 03 листопада

2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року за нововиявленими обставинами відмовлено. Залишено в силі постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року.

У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шерстюк Г. М., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження

у справі слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК Українине є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

У пунктах 3, 4, 5, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені

в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення,

є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, на які посилалась особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в скарзі або які могли бути встановлені при з`ясуванні судом обставин у справі.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним,

і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду

від 03 листопада 2020 року, суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки при належному виконанні своїх процесуальних обов`язків у змагальному процесі могли бути встановлені при розгляді справи, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до незгоди заявника з висновками суду щодо оцінки доказів та їх переоцінки судом касаційної інстанції, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України.

Керуючись статтями 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шерстюк Ганни Миколаївни, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про усунення перешкод

у реалізації права власності, припинення застави, скасування обтяження відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць