Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/812/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Винара Л.В.

з участю секретаря Ковальчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Олевського районного суду Житомирської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу. У вказаному позові позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду, задоволити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 55093 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`яносто три) грн. 59 коп., а також витрати по сплаченому судовому збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп.

Свій позов обґрунтовує тим, що 21.04.2017 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3783939. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 14.12.2017 року о 18 год. 20 хв. в м. Олевську, по вул. Київській, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, власнику автомобіля матеріального збитку. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до страховика, тобто до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АК/3783939. На підставі страхового акта № ОЦ/011/000/18/0006 від 15.03.2018 року власнику автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 55093,59 грн. На думку позивача, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/3783939 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення позивача про настання страхового випадку. Зокрема, відповідачем було повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду 28.12.2017 року, тобто після спливу строку визначеного законодавством. Крім того, відповідно до постанови Олевського районного суду Житомирської області від 16.01.2018 року відповідач здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 після чого самовільно залишив місце ДТП. Враховуючи порушення відповідачем вимог законодавства, позивач стверджує, що у нього виникло право регресної вимоги з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 15.03.2018 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, проте ніяких дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості у добровільному порядку проведено не було, а відтак позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Не погоджуючись із вимогами позовної заяви 27.06.2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач не погоджується з вимогами позовної заяви. Зазначає, що за наслідками ДТП, яка сталася 14.12.2017 року о 18 год. 20 хв. в м. Олевську по вул. Київській власником пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 та представником страховика ОСОБА_4 28.12.2017 року в м. Житомирі складено акт огляду транспортного засобу, в якому зазначено пошкоджені деталі. На підставі цього акту 13.01.2018 року фізичною-особою підприємцем ОСОБА_5 складено ремонтну калькуляцію за № 36 від 13.01.2018 року та визначено вартість відновлювального ремонту і матеріальної шкоди у розмірі 66712,31 грн. Відповідно до страхового акту № ОЦ/О11/000/18/006 від 15.03.2018 року вартість відновлювального ремонту, без врахування фізичного зносу деталей згідно калькуляції, без ПДВ, з врахуванням безумовної франшизи складає 55093,50 грн. Разом з тим, ще до складання акту від 13.01.2018 року огляду пошкодженого транспортного засобу, 25.12.2017 року була проведена ПП «Владас» експертна авто товарознавча експертиза пошкодженого автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_3 . Відповідно до вказаного висновку № 017/562 від 25.12.2017 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 33569, 52 грн. Таким чином, сума вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 належного ОСОБА_3 перевищує на 33142, 79 грн. суму вартості відновлювального ремонту ніж встановлено авто товарознавчою експертизою за № 017/562 від 25.12.2017 року, що викликає сумнів в об`єктивності складеної калькуляції ФОП ОСОБА_5 . А тому, оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування не на підставі висновку авто товарознавчого дослідження № 017/562 від 25.12.2017 року, а на підставі калькуляції № 36 від 13.01.2018 року, складеної ФОП ОСОБА_5 страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він сплатив страхувальнику в порушення умов договору страхування. А тому, на думку відповідача, позовні вимоги до нього, щодо розміру відшкодування збитків в порядку регресу завищені та він просить суд взяти до уваги розмір збитку, що встановлений експертизою.

16.07.2019 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Представник позивача вказує, що посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивач здійснив страхове відшкодування не на підставі висновку авто товарознавчого дослідження № 017/562 від 25.12.2017 року, а на підставі калькуляції № 36 від 13.01.2018 року, на його думку, не заслуговують на увагу суду, оскільки ремонтна калькуляція на підставі якої позивачем здійснено виплату страхового відшкодування була проведена за системою AUDEX, яка відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України є офіційним продуктом для можливого використання в авто товарознавчих дослідженнях та містить інформацію щодо вартості ремонту, надану заводом-виробником. Зміст складеної експертом ремонтної калькуляції не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та чітко відображає суму завданих збитків, оскільки для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, застосовують витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту у відповідності до п.8.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Також, представник позивача зазначає, що експертиза від 25.12.2017 року, виконана експертом ОСОБА_6 з грубим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також містить ряд неточностей та не відповідає реальним обставинам справи, а тому ремонтна калькуляція складена експертом ОСОБА_6 не може вважатися належним та допустимим доказом по справі, оскільки містить неповну інформацію відносно переліку запчастин та їх вартості. Крім того, висновок долучений відповідачем до матеріалів справи містить недостовірні відомості про вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки під час його проведення, експертом ОСОБА_6 , було застосовано значення коефіцієнту фізичного зносу 0,50 що не відповідає дійсності. При цьому, до відповіді на відзив додано копію висновку авто товарознавчого дослідження № 017/562 від 25.12.2017 року, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в результаті його пошкодження при ДТП станом на момент скоєння ДТП складає: 52967,18 грн.

25.09.2020 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю у даній справі Винара Л.В.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, до суду надав письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі у зв`язку з карантином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

21.04.2017 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 був укладений Поліс №АК/3783939 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 21.04.2017 року по 20.04.2018 року включно. У Полісі не зазначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, розмір франшизи становить п`ятсот гривень, страхувальник ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб ВАЗ-210990, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_3 , тип В1 легковий автомобіль до 1600 кубічних сантиметрів, (а.с. 10).

14.12.2017 року о 18 год. 20 хв. в м. Олевську, по вул. Київській, гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ-210990, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та внаслідок ДТП гр. ОСОБА_1 втік з місця ДТП, чим порушив вимоги п.13.3 та п.2.10(а) Правил дорожнього руху.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 16.01.2018 року по справі № 287/590/17-п визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення: за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік та за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень. На підставі ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених і остаточно накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.13).

Постанова набрала законної сили 29.01.2018 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 16.01.2018 року по справі № 287/590/17-п, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.16).

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За статтею 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який набув чинності з 01 січня 2005 року, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоді життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV).

Статтею 9 Закону № 1961-ІV встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п.2,3 ч.1 ст.980 ЦК України).

Пунктом 5 ч.1 ст.989 ЦК України визначено обов`язок страхувальника повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Потерпіла особа ОСОБА_3 29.01.2018 року звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.14).

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст.990 ЦК України).

З метою визначення розміру збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 було оглянуто пошкоджений автомобіль та складено ремонтну калькуляцію № 36 від 13.01.2018 року, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 без ПДВ складає 55 593, 59 грн. та з ПДВ 66712,31 грн. (а.с.18-19).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору.

Розмір франшизи встановлюється за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого здійснюється відшкодування, та в даному випадку становить 500,00 грн.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до висновку Житомирської філії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», викладеного у страховому акті № ОЦ/011/000/18/0006 від 15.03.2018 року вартість відновлювального ремонту, без урахування фізичного зносу деталей згідно Калькуляції, без ПДВ, складає 55593, 59 грн. З врахуванням безумовної франшизи (500,00 грн.), підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі: 55593, 59 грн. 500 грн., що дорівнює 55093, 59 грн. (а.с. 20).

Відповідно до платіжного доручення №566 від 15.03.2018 року, ЖФ ПрАТ «УПСК» було перераховано на користь ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування згідно акту №ОЦ/011/000/18/0006 від 15.03.2018 року в розмірі 55093, 59 грн. (а.с.20, на зворотній стороні).

Доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена страховиком не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, на підставі письмових доказів.

ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву додано копію висновку експертної автотоварознавчої експертизи автомобіля Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 № 017/562 від 25.12.2017 року, складеного експертом-автотоварознавцем Шукелем В.В. на підставі заяви ОСОБА_2 від 20.12.2017 року. Відповідно до вказаного висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу замінних складників Свр=33569,52 грн. Матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в результаті його пошкодження при ДТП станом на момент скоєння ДТП складає: 39076, 68 грн. (а.с. 38-53).

При цьому, представником позивача до відповіді на відзив на позовну заяву додано копію висновку експертної автотоварознавчої експертизи автомобіля Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 № 017/562 від 25.12.2017 року, складеного тим самим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6 на підставі заяви ОСОБА_2 від 20.12.2017 року. Проте, відповідно до цього висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу замінних складників Свр=33569,52 грн. Матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в результаті його пошкодження при ДТП станом на момент скоєння ДТП складає: 52967,18 грн. (а.с. 72-82).

Слід зазначити, що 22.04.2021 року відповідачем по справі ОСОБА_1 повторно надано копію висновку експертної автотоварознавчої експертизи автомобіля Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 № 017/562 від 25.12.2017 року, складеного тим самим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6 , проте вже на підставі заяви ОСОБА_7 (а.с. 179-188).

Таким чином, в матеріалах справи міститься три копії висновку експертної автотоварознавчої експертизи автомобіля Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 під одним і тим самим номером № 017/562, від однієї і тієї самої дати «25.12.2017 року», складені одним і тим самим експертом ОСОБА_6 , які містять розбіжності у змісті, а відтак вказані висновки не можуть бути належними та допустимими доказами у вказаній справі.

Відхиляючи дані докази суд враховує, що діюче процесуальне законодавство надає стороні широке коло можливостей для надання доказів чи спростування доказів, наданих іншою стороною.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ремонтна калькуляція надана позивачем складена з врахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки ремонтної калькуляції відповідачем не надано, відповідачем жодними доказами не спростовано правильність такого розрахунку, клопотання про призначення відповідної бухгалтерської або економічної експертизи ним не заявлялось, клопотання про витребування доказів на підтвердження неправильності використаних складових величин розрахунку до суду не заявлялось, а тому суд покладає ремонтну калькуляцію № 36 від 13.01.2018 року в обґрунтування свого рішення.

Відповідно до ст. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

В порушення вимоги, встановленої пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, письмово повідомити страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач у встановлений законодавством строк не повідомив страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності про настання дорожньо-транспортної.

Крім того, згідно пункту 2.10.а Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

За приписом абзацу в)підпункту 38.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.29 Закону 1961-IV).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів,службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки, відповідач будучи водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди та у встановлений законодавством строк не повідомив страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності про настання дорожньо-транспортної, слід зробити висновок, що на підставі пункту 33.1.4. ст. 33 та підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» виникло право подати регресний позов до відповідача.

Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 55093 грн. 59 коп.

На підставі викладеного, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 12, 22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N1961-IV, ст.ст.11, 22, 979, 980, 990, 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 57, 82, 89, 141, 259 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 55093 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`яносто три) грн. 59 коп. за такими реквізитами: р/р НОМЕР_5 в АТ «ОщадБанк», , МФО 322669.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», р/р НОМЕР_5 в АТ «ОщадБанк», , МФО 322669, юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія паспорту та ІПН в матеріалах справи відсутні, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л.В.Винар