№336/2207/21
пр. №2/336/2412/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жупановой І.Б.,

при секретарі Палубінської К.М.,

у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовну заяву обґрунтував тим, що він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , про що видано Свідоцтво на право власності № НОМЕР_1 від 06.03.2006 року. По 1/3 частин зазначеного вище житлового приміщення належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В 2010 році відповідач був зареєстрований в якості члена родини, який з 2012 року не проживає в спірному житловому приміщенні без поважної причині, в квартирі відсутні його особисті речі, перепони в користуванні їм йому не чиняться.

Зазначає, що в квартирі проживає позивач разом із ОСОБА_3 , самостійно сплачую комунальні послуги з урахуванням неіснуючої особи - відповідача.

У зв`язку з тим, що в квартирі зареєстрована особа яка не проживає у ній, дана реєстрація перешкоджає позивачу в оформленні субсидії, крім того, для нього матеріально важко сплачувати комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача.

Позивачу не відомо, фактичне місце перебування ОСОБА_2 , будь-які контакти з ними відсутні. У зв`язку з чим, позасудовим шляхом вирішити спір неможливо.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2021 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, наданий відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову.

У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі, на задоволенні не заперечує.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, без повідомлення причин неявки.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено і перевірено доказами, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної приватної власності належить по 1/3 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.3.2006р. на підставі розпорядження від 06.03.2006р. №462р, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10159572 від 21.03.2006 р..

Згідно з акту підтвердження фактичного проживання від березня 2021 року, який видано головою правління ОСББ «Оберіг 14», відповідач по справі ОСОБА_2 не мешкає за адресою АДРЕСА_2 з 2012 року по теперішній час.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11).

Згідно ч.3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Таким чином, для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин не проживання за адресою такого житлового приміщення.

Судом встановлено, що в квартирі, що є спільною власністю позивача, зареєстрований, але не проживає відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисті речі у спірній квартирі відсутні, витрат по утриманню вказаного майна відповідач не несе. Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не проживає у домоволодінні позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належною йому часткою квартири, тому відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у сумі 908 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.Б.Жупанова