ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9840/21 Справа № 932/7401/20 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Дмитро Володимирович, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Дмитро Володимирович, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади.

Позов мотивований тим, що 10.04.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 882049 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 123 КУпАП із накладенням штрафу. Вказану постанову він оскаржив до суду та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2019 року його позов було задоволено, вказану постанову визнано протиправною та скасовано, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 123 КУпАП закрито.

Позивач зазначав, що фактично працівниками поліції відносно нього були вчинені протиправні дії, оскільки винесена ними постанова була незаконною та необгрунтованою, чим йому заподіяна моральна шкода.

Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Державну казначейську службу України () списати в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним рішенням службової особи Департаменту патрульної поліції.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2021 року виправлено описку, допущену в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2021 року, ухваленому у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа - інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Дмитро Володимирович, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, і не, змінюючи його змісту, доповнено резолютивну частину даного рішення суду наступним третім абзацем: « ОСОБА_1 у задоволенні іншої частини позовних вимог до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа - інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Дмитро Володимирович, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, - відмовити.»

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив сторонами по справі подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.04.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Д.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 882049 за ч.1 ст. 123 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 340,00 грн.

Як зазначено в постанові, 10.04.2019 року о 17 год. 20 хв. в м. Дніпро, Самарський спуск, 15 водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ КІА SORENTO днз НОМЕР_2 , рухався зі сторони вул. Молодогвардійська в бік вул. Іларіонівська та здійснив об`їзд ТЗ, які стояли перед залізничним переїздом на заборонений сигнал (201 км), чим порушив п.20.7 ПДР.

Вказана постанова була оскаржена ОСОБА_1 до суду та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2019 року його адміністративний позов до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Д.В. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності було задоволено, вказану постанову визнано протиправною та скасовано, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 123 КУпАП закрито. Вказане рішення суду вступило в законну силу та встановлені ним обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції про те, що наявність рішення суду про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення не встановлює незаконності дій інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Д.В. та відповідно не доводить наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вчинення інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Д.В. законодавчо визначених дій є наслідком прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень - постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням у справі за адміністративним позовом, суд надав оцінку діям інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Кульбій Д.В. під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача та прийшов до висновку про їх протиправність та відповідно скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Так, згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема,

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон № 266/94-ВР.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17 та у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 638/6944/16-ц (провадження № 61-298св18) та від 06 лютого 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження №61-18697св18).

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції відповідно до положень статті 82 ЦПК України правильно врахував, що постановою в адміністративній справі встановлено незаконність дій працівника патрульної поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та скасовано постанову працівника поліції.

Встановивши, що позивач у справі ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу працівником патрульної поліції безпідставно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1167, 1174 ЦК України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Інші доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Визначена судом першої інстанції сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципу розумності, виваженості і справедливості.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова