Провадження 2-о/127/406/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

заява зареєстрована 26.11.2020 року і мотивована тим, що з 1990 року ОСОБА_1 (паспорт СССР НОМЕР_1 ) постійно проживав на території України.

01.09.1990 року по 01.02.1992 року навчався на денному відділенні Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія», що підтверджено відповідною довідкою та проживав у гуртожитку.

З вересня 1995 року по серпень 1999 року заявник працював різноробочим по найму в дачно-будівельному кооперативі « Червона зірка », що по АДРЕСА_1 та використовував для постійного житла службове приміщення на території дачно-будівельного кооперативу «Червона зірка», що по АДРЕСА_1 .

З 1999 року по даний час заявник відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Рідні сестри заявника - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянками України.

Мати заявника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала 19.05.2005 року тимчасову посвідку на постійне проживання на території України і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала в м. Одесі.

Батько заявника - ОСОБА_5 отримав 17.11.2004 року тимчасову посвідку на постійне проживання на території України і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав у м. Одесі.

Посольство Російської Федерації листом від 28.07.2020 року повідомило, що згідно ч. 1 ст. 13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» № 1948-І від 28.11.1991 року громадянами Російської Федерації визнаються всі громадяни бувшого СССР, постійно проживаючі на території Російської Федерації на день вступу закону в силу (06.02.1992 року). Приймаючи до уваги факт відсутності постійної реєстрації на території Росії у ОСОБА_1 на момент вступу в силу вищевказаного закону, він не набув російське громадянство. Додатково зазначено, що після перевірки по облікам ОСОБА_1 по питанню набуття/виходу із громадянства РФ в консульський відділ посольства Росії на Україні у встановленому законом порядку не звертався.

Таким чином, заявник не є громадянином будь-якої держави, в тому числі Російської Федерації, з 1990 року він постійно проживає на території України і бажає набути громадянство України.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , просив встановити факт його постійного проживання на території України в період з 01.09.1990 року до 01.02.1992 року.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Олексієнко О.І. заяву підтримала за викладених у ній обставин. Суду пояснила, що в період з 01.09.1990 року до 01.02.1992 року ОСОБА_1 постійно проживав в Україні в м. Одесі, в гуртожитку, оскільки навчавсяна денному відділенні Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія». Вся родина заявника переїхала з Росії в Україну, постійно проживала в м. Одеса. Заявник також переїхав в 1990 році, однак у встановленому законом порядку своє місце проживання в Україні не зареєстрував, громадянство не набув. Наголосила, що встановлення даного факту необхідно заявнику для подальшого звернення за набуттям громадянства України. Також просила врахувати, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання в Україні вже розглядалась судом, однак, ОСОБА_1 просив встановити проживання станом на 24.08.1991 року і на момент розгляду справи не було достатньо доказів для встановлення такого факту. Лише 28.07.2020 року з Посольства РФ в Україні вона отримала відповідь про те, що ОСОБА_1 не є громадянином Російської Федерації, і не набув громадянства Російської Федерації, оскільки не був зареєстрований на території Росії станом на 06.02.1992 року.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Управління ДМС України у Вінницькій області Скляр О.В. надав письмовий відзив, який приєднаний до матеріалів справи (а.с. 40-44). Вважає, що заявник має на меті встановити факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, оскільки, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство» - 13.11.1991 року. Громадянами України є всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Разом з тим, із заявою про встановлення подібного факту заявник вже звертався і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/2966/19, яке набрало законної сили 19.06.2019 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено. Тому просив закрити провадження у даній справі.

Свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка приймала участь у справі в режимі відеоконференції, суду пояснила, що заявник ОСОБА_1 - її рідний брат. Їх родина проживала в Ставропольському Краю в Росії. Вона на території України проживає з 1981 року, є громадянкою України. Її сестра - ОСОБА_3 приїхала в Україну в 1983 році. З тих пір вони з території України не виїжджали. Їх батьки обоє мали посвідки на постійне проживання в Україні, в даний час батьки вже померли. Молодший брат ОСОБА_1 в 1990 році вступив до морехідного коледжу, що в м. Одеса, і в період з 01.09.1990 року до 01.02.1992 року проживав в гуртожитку або у неї - АДРЕСА_2 , оскільки навчався на денному відділенні. Після закінчення коледжу брат неофіційно працював з 1995 року до серпня 1999 року підсобним робітником в дачному кооперативі, що в Малиновському районі м.Одеса і жив у службовому житлі. Їй достеменно відомо, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України з 1990 року, громадянства Російської Федерації чи іншої держави він не набував і з таким питанням до державних органів не звертався. Підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України з 01.09.1990 року до 01.02.1992 року.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи № 127/26354/20, оглянувши матеріали справи №127/2966/19, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Черкеськ Ставропольського Краю (РСФСР). Його батьками були - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с. 9).

Так, батько заявника - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянин Росії, 17.11.2004 року отримав дійсну безстроково посвідку на постійне проживання в Україні. З 26.11.2004 року зареєстрований в АДРЕСА_3 , з 05.08.2009 року в АДРЕСА_4 (а.с. 20).

Мати заявника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка Росії, 19.05.2005 року отримала дійсну безстроково посвідку на постійне проживання в Україні. З 03.06.2005 року зареєстрована в АДРЕСА_5 , з 05.08.2009 року в АДРЕСА_4 (а.с. 22), померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одесі (а.с. 21).

Сестра заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого Хаджибеївським ВМ Суворівського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 17.04.2008 року (а.с. 14, 18), з 07.11.2007 року зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Сестра заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , згідно паспорта громадянина України НОМЕР_3 , виданого Іллічівським РВ ВМУ УМВС України в Одеській області 08.02.2002 року (а.с. 15-16, 17), з 19.09.2003 року зареєстрована в АДРЕСА_3 , з 28.01.2009 року в АДРЕСА_6 .

Із архівної довідки, що видана 09.07.2018 року за № 29 Морехідним коледжем технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» вбачається, що ОСОБА_1 , 1974 р.н., дійсно навчався на денному відділенні в Одеському морехідному коледжі технічного флоту з 01.09.1990 року (наказ про зарахування № 220 від 08.08.1990 року) по 01.02.1992 року (наказ про відрахування № 8 від 01.02.1992 року) (а.с. 13). На підставі Постанови КМУ № 112 від 22.04.1994 року Одеське морехідне училище технічного флоту перейменоване в Одеський морехідний коледж технічного флоту. На підставі наказу Міністерства освіти і науки України № 497 від 24.07.2003 року Одеський морехідний коледж технічного флоту реорганізовано в Морехідний коледж технічного флоту Одеської національної морської академії. На виконання розпорядження КМУ від 15.06.2015 року № 623 «Про реорганізацію Одеської національної морської академії», Указу Президента України від 25.08.2015 року № 500 «Про національний університет «Одеська морська академія» та на підставі наказу Міністерства освіти і науки України № 1251 від 27.11.2015 року, наказу ректора Одеської національної морської академії № 562 від 28.12.2015 року, змінена назва на Морехідний коледж технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» (а.с. 13).

В період з 01.09.1990 року до 01.02.1992 року ОСОБА_1 на території України зареєстрований не був, крім того, в судовому засіданні встановлено, що він не був зареєстрований на території Російської Федерації.

Так, згідно відміток у паспорті громадянина СРСР серії НОМЕР_1 , що виданий 25.02.1992 року відділом внутрішніх справ м.Черкеська, ОСОБА_1 з 25.02.1992 року по 14.08.1992 року та з 07.09.1994 року по 26.03.1999 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 6).

Листом від 10.08.2020 року № 3737 консульський відділ Посольства Російської Федерації в Україні повідомив, що згідно ч. 1 ст. 13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» № 1948-І від 28.11.1991 року громадянами Російської Федерації визнаються всі громадяни бувшого СРСР, які постійно проживали на території Російської Федерації на день вступу Закону в силу (06.02.1992 року). Приймаючи до уваги факт відсутності постійної реєстрації на території Росії у ОСОБА_1 на момент вступу в силу вищевказаного Закону, набути російське громадянство за визнанням він не міг. Додатково зазначено, що після перевірки по облікам ОСОБА_1 по питанню набуття/виходу із громадянства РФ в консульський відділ посольства Росії в Україні у встановленому законом порядку не звертався (а.с. 11).

Обставини щодо постійного проживання ОСОБА_1 на території України в період з 01.09.1990 року до 01.02.1992 рік також підтвердила свідок ОСОБА_9 . Крім того, свідок зазначила, що ОСОБА_1 в цей період не звертався до уповноважених органів РФ з приводу набуття громадянства Росії.

На даний час ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі і відбуває покарання в ДУ «Вінницька УВП (№1)» з 01.02.2002 року (а.с. 7).

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України

від 27 червня 2006 року № 588/2006), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 вказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документі в особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно вимог частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню.

Клопотання представника заінтересованої особи про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2019 року № 127/2966/19 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року було відмовлено. Рішення набуло сили на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 19.06.2019 року, якою рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2019 року № 127/2966/19 залишено без змін.

Разом з тим, суд встановив, що заяви ОСОБА_1 у справі № 127/2966/19 і у справі № 127/26354/20 не є тотожними.

Обґрунтовуючи заяву у справі № 127/26354/20 заявник посилався на те, що 10.08.2020 року консульський відділ Посольства Російської Федерації в Україні повідомив, що ОСОБА_1 не мав постійної реєстрації на території Росії станом на 06.02.1992 року і він не набув громадянства Російської Федерації. Крім того, ОСОБА_1 з питань набуття/виходу з громадянства РФ до консульського відділу Посольства Росії в Україні в установленому порядку не звертався.

Дані обставини не були відомі суду при розгляді справи № 127/2966/19.

Крім того, ОСОБА_1 в заяві № 127/26354/20 просив встановити факт постійного проживання на території України в період з 01.09.1990 року до 01.02.1992 року.

За таких обставин підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України немає.

Враховуючи наведені обставини, сукупність наданих доказів, пояснення учасників справи, свідка, правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 30.04.2020 року у справі № 133/2348/17 та від 22.08.2018 року у справі № 363/214/17-ц, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України в період з 01.09.1990 року до 01.02.1992 року.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України в період з 01.09.1990 року до 01.02.1992 року.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_8

- заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, м. Вінниця, вул. Пирогова, 4

Повне судове рішення складене 04 червня 2021 року.

Суддя: