ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1042/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

учасників справи : позивачки ОСОБА_1

її представника - адвоката Молень Р.Б.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/24122/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 червня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Іван Теодорович про визнання договорів недійсними, постановлену суддею Вийванко О.М. повний текст ухвали складено 8 червня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Іван Теодорович про визнання договорів недійсними.

У позовних вимогах ОСОБА_1 просила визнати недійним внаслідок фіктивності договір дарування садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т., зареєстрованого в реєстрі за №3932 та договір купівлі-продажу земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,062 га, кадастровий номер - :01:001:1027, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т., зареєстрованого в реєстрі за №3934.

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на садовий будинок та земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,062 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1027, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування забезпечення позову посилається на те, що їй стало відомо, що відповідачі вчиняють дії, пов`язані із відчуженням вищевказаного майна, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , третім особам з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому, є всі підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 червня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Іван Теодорович про визнання договорів недійсними.

Накладено арешт на садовий будинок та земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,062 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1027, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає до негайного виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст.158 ЦПК України.

Копію ухвали для виконання направлено до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 звернулась із апеляційною скаргою на ухвалу суду. Посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 червня 2021 року та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ні вона, ні ОСОБА_2 жодних оголошень про продаж майна до газети не подавали. На її звернення до ТОВ "Видавництво "Ріа" їй повідомлено, що оголошення про продаж будинку в с.Петриків подавалось без перевірки особових даних. Позивачка допустила зловживання процесуальними правами та ввела суд в оману, створивши фіктивні докази про намір продажу майна, що є предметом спору.

Також посилається на те, що предметом спору у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру, тому вимоги позивача не пов`язані із забороною відповідачеві користуватись майном. Позивач помилково вважає, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішеня суду.

Зазначає, що обраний судом вид забезпечення позову - арешт майна є надто суворим та неспівмірним та в ухвалі не вмотивовано причин обрання найсуворішого заходу - арешту.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 8 червня 2021 року залишити без змін. Посилається на те, що оскільки майно, що є спільною сумісною власністю із відповідачем, без її згоди може бути відчужено на користь будь якій іншій особі, то існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідачем на сьогоднішній день вже було здійснено відчуження спільного майна та автомобілів, що були придбані під час шлюбу та які було продано без отримання її згоди. Підтвердженням факту відчуження відповідачем автомобілів є договори продажу які знаходяться у матеріалах судової справи. Відповідач також забрав спільні кошти подружжя, які знаходилися на рахунках банків.

На момент укладення оспорюванних правочинів, тривають досудові розслідування у різних кримінальних провадженнях, фігурантами у яких є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , всупереч ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 30.08.2016 року, справа № 607/12627/14-ц, знаючи про арешт даного майна, відповідачі незаконно проникли на територію заарештованого майна, а саме садового будинку з допоміжними спорудами та земельної ділянки знищують та розкрадають вищезазначене арештоване майно, також, використовують на свій розсуд чужі речі та майно, яке знаходиться всередині будинку. Крім того дані особи самовільно поміняли замки на всіх дверях та на вході до ділянки та перешкоджали в доступі до даного майна позивачу.

З метою продажу спільно нажитого будинку, ОСОБА_2 розмістив оголошення у газеті «Ria плюс» без її згоди та відома про продаж належного спірного майна.

Крім того, між відповідачами мав місце умисел на укладення фіктивних договорів дарування садового будинку та купівлі продажу земельної ділянки. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладаючи оспорюванні договори, діяли всупереч загальних засад цивільного судочинства, порушуючи принцип добросовісності та обов`язку утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Під час розгляду справи в апеляційному суді відповідач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3 в її межах.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Молень Р.Б. заперечили апеляційну скаргу, ухвалу суду вважають запконою та обгрунтованою.

Відповідачка ОСОБА_3 будучи належно повідомленою про день та час розгляду справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів не вбачає перешкод щодо розгляду справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок та земельну ділянку для індивідуального садівництва, суд першої інстанції виходив із того, що даний спосіб є співмірним із заявленими позивачем вимогами та забезпечить їх виконання та ефетивне поновлення прав позивача та вважав, що заява є обґрунтованою.

Однак, з висновками суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсними внаслідок їх фіктивності договору дарування садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 09.06.2018 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 3932 та договору купівлі - продажу земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,62 га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1027, що розташована за адресою: Тернопільська область Тернопільський район Петриківська сільська рада, посвідченого 09.06.2018 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 3934.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 просила накласти арешт на садовий будинок та земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,062 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1027, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки їй стало відомо, що відповідачі вчиняють дії, пов`язані із відчуженням вищевказаного майна, третім особам з метою ухилення від виконання рішення суду, про що долучає до заяви відеозапис, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 хоче відчужити вищезгадане майно.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 1993 р. по липень 2012 року.

Згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 36824313, виданого 19.12.2012 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 , видане 19.12.2012 Петриківською сільською радою на підставі рішення виконкому № 226 від 30.10.2012, належав на праві приватної власності садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25643379, виданого 15.08.2014 Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 15.08.2014, належала на праві приватної власності земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,624 га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1027, що розташована за адресою: Тернопільська область Тернопільський район Петриківська сільська рада.

Садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 подарував своїй матері ОСОБА_3 , що стверджується договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т. 9 червня 2018 року , зареєстрованим в реєстрі за №3932 .

Земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,62 га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1027, що розташована за адресою: Тернопільська область Тернопільський район Петриківська сільська рада, ОСОБА_2 подарував своїй матері ОСОБА_3 , про що свідчать договір купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений 09.06.2018 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т., зареєстрований в реєстрі за № 3934.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову суд першої інстанції вважав, що такий захід забезпечення позову як арешт майна, а саме садового будинку та земельної ділянки є співмірним із заявленими позивачем вимогами про визнання оспорюваних договорів щодо цього майна недійсними і забезпечить їх виконання та ефективне поновлення прав позивача. Вживаючи заходи забезпечення позову, суд вважав обґрунтованими доводи позивача про можливе відчуження відповідачами нерухомого майна, яке може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, суд не звернув увагу на те, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Позивачкою заявлено вимоги про визнання договору дарування садового будинку та договору купівлі-продажу земельної ділянки для індивідуального садівництва недійсними, отже, рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки та садового будинку не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі № 361/6799/14-ц (провадження № 61-16714св21) .

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.263 ЦПК України на наведене належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок та земельну ділянку для індивідуального садівництва.

Колегія суддів не приймає посилання позивачки ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 30.08.2016 року про накладення арешту на земельну ділянку площею 0.062 га та садівничий будинок АДРЕСА_3 і належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом заборони їх відчуження та передачі в користування іншим особам у справі №607/12627/14-ц, оскільки вони не мають правового значення для даної справи, а також з урахуванням тих обставин, що позов ОСОБА_1 у цій справі залишено без розгляду ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07.09.2017 року у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 у судове засідання.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про утруднене виконання рішення у справі про поділ майна подружжя у зв`язку із скасуванням арешту на спірне майно, оскільки оскаржувана ухвала стосується позовних вимог у даній справі і є забезпеченням виключно даного позову, а не інших позовних вимог в іншій цивільній справі.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 454 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ) судовий збір в сумі 454 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий: Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.