КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Легкобит Іриною Павлівною, яка діє на підставі договору, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота середина» про визнання негативної інформації недостовірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Європейська медіа група», ОСОБА_2 , ТОВ «Золота середина», в якому просив визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію громадянина України ОСОБА_1 негативну інформацію, поширену ТОВ «Золота середина» 25.02.2019 за Інтернет-адресою: АДРЕСА_1 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,громадянином України - ОСОБА_2 25.02.2019 за Інтернет-адресою: https: АДРЕСА_2 , а саме наступну інформацію:

«Интересно, что ОСОБА_3 давно знаком с нынешним директором по безопасности УГД ОСОБА_1. Он ранее возглавлял Управление ГСО при МВД в Черкасской области, а ОСОБА_1, будучи тогда замдиректора "Черкассытрансгаза". В конце нулевых ОСОБА_1, как писали СМИ, в том числе и «Зеркало недели», помогал ОСОБА_4 "отмывать" средства через банк "Велес", которий работал, по сути, только для реализации схем "отмыва" средств, заработанных нелегальним путем. ОСОБА_1 занимался этим и ранее, "оптимизируя налоги" и выводя деньги в теневое обращение в "Легбанке" вместе с окружением экс-министра внутренних дел Юрия Кравченко. Видимо, за эти умения ОСОБА_4 пытался продвинуть ОСОБА_1 в Верховную Раду в 2012 году, но тот проиграл вибори на округе "регионалу" ОСОБА_1 пришел в "Укргаздобычу" в прошлом году.

Просив зобов`язати ТОВ «Європейська медіа група», ОСОБА_2 , ТОВ «Золота середина» спростувати недостовірну негативну інформацію, поширену зазначеними товариствами за Інтернет-адресою: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , шляхом публікації резолютивної частини рішення суду у цій справі за Інтернет-адресами, що належать відповідачам, не пізніше 10 календарних днів з дати набрання зазначеним судовим рішенням законної сили. Спростування повинне містити посилання на рішення суду, дату його винесення, а також мати заголовок наступного змісту: «Спростування негативної інформації стосовно ДП ОСОБА_1 ». Текст спростування повинен бути розміщений на тій самій шпальці і таким самим шрифтом, що і спростовувана інформація, та не повинен містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок відповідачів та/або будь-яких інших осіб. Спростування повинне бути розміщено за Інтернет-адресами відповідачів протягом строку, що складає не менше одного календарного місяця, доступ до спростування повинен бути вільний та не повинен вимагати внесення паролів та/або кодів. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 12 756,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у інформації, оприлюдненій через мережу Інтернет 25.03.2019 було зазначено, що громадянин України - ОСОБА_1 знайомий з громадянином України ОСОБА_5 , тоді як дане твердження не відповідає дійсності, адже позивач ніколи не був знайомий з вказаною особою і та обставина, що ОСОБА_6 очолював раніше Управління ДСО при МВС в Черкаській області, а ОСОБА_1 працював заступником директора «Черкаситрансгаз» жодним чином не може свідчити про знайомство вказаних осіб між собою. Окрім того, виходячи із змісту вказаної статті, викладеної в мережі Інтернет цих осіб намагаються пов`язати в контексті вчинення ними корупційних діянь щодо проведення закупівель через тендер на PROZZORO послуг з охорони об`єктів в АТ «Укргазвидобування», що кваліфікуються як кримінальні правопорушення за ст. 364-1 та ст. 368-3 КК України. Також, виходячи з тексту статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »: почему война коррупционерам не помеха» позивача фактично безапеляційно звинуватили у вчиненні цілої низки інших кримінальних правопорушень на минулому місці роботи в ПАТ «Легбанк», передбачених ст. 209 КК України та ст. 212 КК України, натякаючи на те, що він вчиняє вказані кримінальні правопорушення, перейшовши на нове місце роботи в ПАТ «Укргазвидобування» на посаду директора з питань безпеки. Разом з тим, жодних кримінальних проваджень щодо громадянина ОСОБА_1 не порушувалось, так само не виявлено повноважними перевіряючими органами виконавчої влади порушень господарської діяльності ПАТ «Легбанк», що спростовує вказану негативну інформацію, викладену відповідачами на своїх інтернет виданнях. Отже, зазначена інформація є недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію, честь та гідність позивача та підлягає спростуванню (а.с. 1-7).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2019 у задоволені позову відмовлено (а.с. 214-221).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що відповідачі не надали до суду жодного доказу того, що поширена інформація має хоч якесь фактичне підґрунття, а суд в свою чергу не надав жодної правової оцінки тексту статті та діям чи доказам відповідачів. Також вказує, що суд першої інстанції розглядав не текст статті і його повноцінний зміст та його смислове навантаження, а лише значення одного слова «отмывать», навіть не словосполучення (а.с. 223-231).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належного обґрунтування порушення його особистих немайнових прав та настання шкоди для нього особисто від порушення особистих немайнових прав. Крім того, поширена інформація в частині, що стосується терміну «отмыва, отмывать» не містить фактичних даних, натомість містить оціночні судження та критику дій позивача як широко відомої особи, при цьому термін «відмиває» висловлено як суб`єктивну думку автора, що спростування не підлягає.

Але погодитись із такими висновками колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2019 на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, що належать відповідачам було розміщено публікацію під назвою «« ІНФОРМАЦІЯ_3 »» за адресами:https: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 .

В якості доказів, що підтверджують поширення оскаржуваної позивачем інформації, останнім надано роздруківки з вищезазначених сайтів (а.с .21-27).

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно із ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи.

Недостовірною слід вважати інформацію, в якій за відсутності для того доказів стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Отже, ОСОБА_1 було доведено факт розповсюдження недостовірної інформації на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, які відповідно до довідок WebFix Консорціум «Український центр підтримки номерів і адрес» Департаменту «Центр компетенції» від 28.03.2019 № 128/2019-Д-ЦК та № 129/2019-Д-ЦК зазначають інформацію щодо доменного імені obozrevatel.com, що позиціонується в якості веб-сайту Інтернет-видання «Обозреватель» власником якого є ТОВ «Золота середина» та apostrophe.ua який також позиціонується в якості веб-сайту Інтернет-видання «Апостроф» власником якого є ОСОБА_2 , а заявником ТОВ «Європейська медіа група» (а.с. 52-72).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом вказаної норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Додаткові підстави звільнення від відповідальності засобів масової інформації та журналістів визначаються законами України: «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»; «Про телебачення і радіомовлення»; «Про інформаційні агентства» та «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

На підставі частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Позивач у своїй заяві наголошує на тому, що він із ОСОБА_4 ніколи знайомий не був, а щодо його роботи в банках, то проти нього не порушувалось жодного кримінального провадження, так само не виявлено повноважними перевіряючими органами виконавчої влади порушень господарської діяльності ПАТ «ЛегБанк».

Перевіряючи зазначені доводи позивача та враховуючи встановлені у справі обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що викладаючи в Інтернет-мережі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 статтю, в якій зазначалось що «ОСОБА_1…. помогал ОСОБА_4 "отмывать" средства через банк "Велес", которий работал, по сути, только для реализации схем "отмыва" средств, заработанных нелегальним путем», ТОВ «Європейська медіа група» не було перевірено дану інформацію, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вищезазначених висловлювань, які не є оціночним судженням, а містять у собі фактичні дані, які можуть бути перевірені, на що суд першої інстанції не звернув увагу. Оскільки, поширення такої інформації створює негативну соціальну оцінку особи в очах соціуму та оточуючих, що порушує честь позивача.

Ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватися основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. Коли якесь твердження прирівнюють до оціночного судження, пропорційність втручання може залежати від того, чи ґрунтується твердження, що є предметом спору, на достатніх фактичних підставах, бо навіть суб`єктивна оцінка, яка не має під собою жодної фактичної основи, може виявитися надмірною.

Враховуючи те, що позивач є публічною посадовою особою і межа допустимої критики відносно особи останнього є значно більшою ніж критика відносно пересічного громадянина, така критика не може ґрунтуватися на суб`єктивних, образливих, не підтверджених домислах осіб, зокрема відповідачів у справі, які дозволили розповсюдити неперевірену та нічим не підтверджену інформацію.

Зважаючи на те, що боротьба з корупцією є одним із найголовніших напрямків діяльності державної влади України, а саме поняття «отмывать» критично сприймається та засуджується суспільством, навіть непрямі вказівки на причетність позивача до таких незаконних дій, за відсутності при цьому жодних доказів, які б це підтверджували, не може не спричинити порушення особистого немайнового права позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації.

В свою чергу, відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що вищезазначена інформація є оціночним судженням, що не підлягає спростуванню, оскільки, оприлюднені відомості є тією інформацією, яка може зачіпати ділову репутацію, честь та гідність позивача та підлягає спростуванню у судовому порядку.

Разом з тим, таке спростування має бути вчинено ТОВ «Європейська медіа група», власником якого є ОСОБА_2 , оскільки оскаржувана інформація була спершу оприлюднена в Інтернет-мережі за посиланням https: АДРЕСА_2 .

Щодо спростування викладеної інформації в Інтернет-мережі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , власником домену якого є ТОВ «Золота середина», то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена інформація була розміщена 25.02.2019 року о 9.43 на сайті www.obozrevatel.com з посиланням на джерела походження інформації, де ця інформація була попередньо розміщена та поширена:

Раніше ця інформація була розміщена в той же день 25.02.2019 року о 9.00 год, у інтернет-виданні «Апостроф» (за гіперпосиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 )

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього.

Інформація «Интересно, что ОСОБА_3 давно знаком, с нынешним директором по безопасности УГД ОСОБА_1. Он ранее возглавлял Управление ГСО при МВД в Черкасской области, а ОСОБА_1, будучи тогда замдиректора "Черкассытрансгаза". В конце нулевых ОСОБА_1, как писали СМИ, в том числе и "Зеркало недели", помогал ОСОБА_4 "отмывать" средства через банк "Велес", который работал, по сути, только для реализации схем "отмыва" средств, заработанных нелегальным путем. ОСОБА_1 занимался этим и ранее, "оптимизируя налоги" и выводя деньги в теневое обращение в "Легбанке" вместе с окруэ/сением экс-министра внутренних дел Юрия ОСОБА_7 . Видимо, за эти умения ОСОБА_4 пытался продвинуть ОСОБА_1 в Верховную Раду в 2012 году, но тот проиграл выборы на округе "регионалу".ОСОБА_1 пришел в "Укргаздобычу" в прошлом году.»» - це дослівне цитування тексту статті «Охрана для «своих»:почему война корупционерам не помеха», яка розміщена за посиланням https://apostrophe.ua/article/business/energy/2019-02-25/ohrana-dlya-svoih-pochemu-vojna-korruptsioneram-ne-pomeha/24013

Оскільки зі змісту наданих позивачем матеріалів вбачається, що спірна інформація була розміщена з застосуванням прямих посилань на оригінал статті та на її місце розміщення у мережі Інтернет, і з цитуванням частин тексту оригіналу статті, не перекручуючи його, то, не вбачається, що у «перепості» статті з іншого веб-сайту наявні дії «поширення» заявленої, як недостовірна, інформації, оскільки дана інформація до її «перепосту» на інших веб-сайтах вже була доведена до необмеженого кола осіб, які мали вільний доступ до веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_5

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що стаття, розміщена в мережі Інтернет ТОВ «Золота середина» є не що інше як «перепост» інформації, без зазначень оціночних суджень та критики дій позивача, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ТОВ «Європейська медіа група», власником якого є ОСОБА_2 підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України закріплено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Отже, з урахуванням задоволених позовних вимог з ТОВ «Європейська медіа група», власником якого є ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 768,40 грн., за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Легкобит Іриною Павлівною, яка діє на підставі договору задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група», ОСОБА_2 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота середина» про визнання негативної інформації недостовірною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію громадянина України ОСОБА_1 негативну інформацію, поширену 25.02.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» (код ЄДРПОУ 3939697), громадянином України - ОСОБА_2 25.02.2019 за Інтернет-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_1 , а саме наступну інформацію:

«В конце нулевых ОСОБА_1, как писали СМИ, в том числе и «Зеркало недели», помогал ОСОБА_4 "отмывать" средства через банк "Велес", которий работал, по сути, только для реализации схем "отмыва" средств, заработанных нелегальним путем. ОСОБА_1 занимался этим и ранее, "оптимизируя налоги" и выводя деньги в теневое обращение в "Легбанке" вместе с окружением экс-министра внутренних дел Юрия ОСОБА_7 ».

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» (код ЄДРПОУ 3939697), громадянина України - ОСОБА_2 спростувати недостовірну негативну інформацію, поширену 25.02.2019 за Інтернет-адресою: https: АДРЕСА_2 шляхом публікації резолютивної частини рішення суду у цій справі за Інтернет-адресами http://apostrophe.com.ua, що належитьТовариству з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група», громадянину України - ОСОБА_2 не пізніше 10 календарних днів з дати набрання зазначеним судовим рішенням законної сили. Спростування повинне містити посилання на рішення суду, дату його винесення, а також мати заголовок наступного змісту: «Спростування негативної недостовірної інформації стосовно ДП ОСОБА_1 ». Текст спростування повинен бути розміщений на тій самій шпальті і таким самим шрифтом, що і спростовувана інформація, та не повинен містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» і громадянина України - ОСОБА_2 та/або будь-яких інших осіб. Спростування повинне бути розміщене за Інтернет-адресою: https://apostrophe.com.ua протягом строку, що складає не менше одного календарного місяця. Доступ до спростування повинен бути вільний та не повинен вимагати внесення паролів та/або кодів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» (код ЄДРПОУ 3939697), громадянина України - ОСОБА_2 в рівних часткахна користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 921,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк