Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 червня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Мельник Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

05.10.2020 року до суду надійшла позовна заява ДП «КиївГазЕнерджі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що, починаючи з 01.07.2015 року, послуги газопостачання на території дії свої ліцензії здійснює створене ПАТ «Київгаз» - ДП «КиївГазЕнерджі». Газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , до 30.06.2015 року здійснювалося ПАТ «Київгаз», дія ліцензії якого на провадження господарської діяльності припинилася у зв`язку з реформуванням газової сфери, яке полягає у відокремленні функцій з постачання та розподілу природного газу.

Будинок, в якому знаходиться об`єкт побутового споживача, перебуває у спільній частковій власності, а саме 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачу - ОСОБА_1 в рівних частках, що підтверджується договором дарування від 12.07.2012 року.

Таким чином, ОСОБА_1 є споживачем природного газу, постачання якого з 01.07.2015 року здійснює ДП «КиївГазЕнерджі» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015 року.

Пропозицію укласти договір (оверту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, які відповідають умовам типового договору, опубліковано 26.06.2015 року в газеті «Сегодня» за № 116. Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою КМУ № 938, в редакції постанови КМУ від 02.03.2015 року № 74.

Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти зазначений договір та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Перше після 30.06.2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є моментом укладення договору. У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015 року, він є таким, що з 01.07.2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам», який є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником та є однаковим для всіх побутових споживачів України. так, за умовами Договору споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

07.06.2019 року в «Газеті по-українські» за № 43 були опубліковані зміни до умов Типового договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем порядку розрахунків встановленого Договором та Правилами, у нього виникла заборгованість за надані послуги з постачання газу у сумі 72 255,46 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 72 255,46 грн., 3 % річних - 8476,85 грн., інфляційні втрати - 12 592,78 грн., а також судовий збір - 2102 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ухвалі про відкриття провадження сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач у встановлений судом строк не подав.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторона позивача не з`явилася, представником через канцелярію суду подано заяву, з якої вбачається, що представник просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що будинок, в якому знаходиться об`єкт побутового споживача перебуває у спільній частковій власності, а саме 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачу - ОСОБА_1 в рівних частках, що підтверджується договором дарування від 12.07.2012 року.

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 260274517 від 07.06.2021 року, яка додана стороною позивача до клопотання про приєднання доказів від 09.06.2021 року, ОСОБА_1 на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.09.2013 року на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина будинку АДРЕСА_1 .

За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З 01.07.2015 року постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює ДП «КиївГазЕнерджі» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015 року.

Пропозицію укласти договір (оверту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26.06.2015 року в газеті «Сегодня» за № 116. Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою КМУ № 938, в редакції постанови КМУ від 02.03.2015 року № 74.

Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти зазначений договір та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Перше після 30.06.2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є моментом укладення договору. У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015 року, він є таким, що з 01.07.2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам», який є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. 07.06.2019 року в «Газеті по-українські» за № 43 були опубліковані зміни до умов Типового договору.

За змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст.ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Так, сторона позивача у позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу, оскільки між сторонами укладений договір шляхом фактичного споживання природного газу, особовий рахунок відкритий на і`мя відповідача.

Нормами Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Згідно ч. 1 ст. 12 цього Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

За вимогами п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Аналогічні положення містяться в ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно яких споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

В свою чергу положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать, зокрема: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу. За положеннями ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно положень ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Так, за умовами вказаного договору Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором (п. 2.1 розділу ІІ).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З розрахунку заборгованості вбачається, що за вказаною вище адресою не сплачуються своєчасно грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги, тому наявна заборгованість за послуги з постачання газу у розмірі 72 255,46 грн., що тягне за собою право позивача на стягнення цих коштів в судовому порядку.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір збитків від інфляції та 3 % річних становить 12 592,78 грн. та 8476,8грн. відповідно.

Разом з тим, як було встановлено, ОСОБА_1 є власником 1/3 часки будинку, за адресою якого позивачем надаються послуги з газопостачання.

Так, в разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВСУ від 04.11.2015 року у справі 6-734цс15, постанови ВС від 20.09.2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі, що відповідає його частці, а саме 1/3, тобто у розмірі 31 108,36 грн., з яких: 24 085,15 грн. - основний борг, три проценти річних - 2 825,62 грн., інфляційні втрати - 4197,59 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, у розмірі 700,67 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 360, 525, 526, 610 ЦК України, ЖК Української РСР, Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 178, 259, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджі» (м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-Б, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджі» (м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-Б, ) заборгованість за оплату послуг з газопостачання в розмірі 24 085,15 грн., три проценти річних - 2 825,62 грн., індекс інфляції - 4197,59 грн., а також судовий збір - 700,67 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 червня 2021 року.

Суддя: