УХВАЛА

22.12.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Єригіна І.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Струкової Людмили Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

21.12.2021 представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд накласти арешт на автомобіль TOYOTA моделі YARIS 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2021р. із забороною вчиняти стосовно даного автомобіля будь-які дії пов`язані з його відчуженням, його перереєстрацією на третіх осіб, до набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 22.03.2021р. №7542/21/012407, витребування майна з чужого/незаконного володіння та не застосовувати до ОСОБА_1 зустрічне забезпечення позову з підстав, наведених у даній заяві.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ТОУОТА моделі YARIS 2015 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2021. 20.03.2021 на прохання товариша її чоловіка, ОСОБА_1 надала в тимчасове користування на тиждень вказаний вище автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2021 ОСОБА_6 , який зобов`язався повернути автомобіль та свідоцтво 26.03.2021. Однак, у вказаний строк ОСОБА_6 автомобіль не повернув. 06.04.2021 ОСОБА_1 з чоловіком від гр. ОСОБА_7 дізналися, що її автомобіль проданий гр. ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.03.2021 №7542/21/012407 та гр. ОСОБА_3 , який у свою чергу укладений на підставі договору комісії від 22.03.2021 №7542/21/012407, підписаного ніби-то між нею та ФОП ОСОБА_2 . Надалі, з матеріалів кримінального провадження №0000611 ОСОБА_1 стало відомо про те, що з 08.04.2021р. гр. ОСОБА_3 відчужила автомобіль TOYOTA моделі YARIS 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Необхідність забезпечення позову, на думку представника позивача, обумовлюється наступним: існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача; захист прав, свобод та інтересів позивача, а так само їх відновлення є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову; очевидними є ознаки вини Відповідача ФОП ОСОБА_2 , оскільки спірний автомобіль вона йому не передавала, як і не укладала з ним будь-якої угоди.

На думку заявника, враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, застосування заходів забезпечення позову є доцільним та вкрай необхідним.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на майно, зазначене у заяві про забезпечення позову.

Так, у заяві представника позивача - адвоката Струкової Л.В. відсутні посилання на докази, які б свідчили, що ОСОБА_4 вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження чи підготовку до відчуження автомобілю марки TOYOTA моделі YARIS 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

З огляду на зазначене, у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Суддя роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Струкової Людмили Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Єригіна