КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 761/31024/19

провадження № 22-ц/824/1349/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)

суддів - Махлай Л.Д., Стрижеуса А.М.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Київський завод «Аналітприлад»

треті особи - Публічне акціонерне товариство «Оксі Банк», ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року у складі судді Осаулова А.А.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Київський завод «Аналітприлад», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Оксі Банк», ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на житлове приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням поданих уточнень просив визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; витребувати від ОСОБА_2 на користь позивача вказане нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 28 травня 2003 року між ЗАТ «Трест Київміськбуд-1», як інвестором-забудовником, та ВАТ «Київський завод «Аналітприлад», як замовником, укладено договір про будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-культурного призначення по АДРЕСА_2 . 14 жовтня 2010 року між вказаними юридичними особами укладено додаткову угоду №2 до зазначеного договору.

Вказував, що рішенням Господарського суду м. Києва від 18 травня 2015 року у справі №910/18487/14 суд зобов`язав ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» передати ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» незавершений будівництвом житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який складає 49% готовності та знаходиться по АДРЕСА_2 .

Право власності ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» на вказаний об`єкт незавершеного будівництва зареєстровано 10 грудня 2014 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 грудня 2014 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26 січня 2016 року у справі №910/13531/15 встановлено, що з метою залучення коштів населення, фізичних та юридичних осіб для організації спорудження об`єкту будівництва та його фінансування, ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», як забудовником, було укладено з ТОВ КБ «Столиця» Генеральний договір організації спорудження об`єктів будівництва та їх фінансування №8-ФФБ від 22 серпня 2008 року та Договір №8-ФФБ-01 про організацію спорудження об`єкту будівництва та його фінансування від 22 серпня 2008 року. Згідно із зазначеними договорами для залучення коштів довірителів було створено фонд фінансування будівництва «Столиця 8» виду «А» житлового будинку з об`єктами соціальної сфери, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В рамках ФФБ «Столиця-8» довірителями профінансовано будівництво 19 квартир.

12 лютого 2009 року ОСОБА_5 , як довірителем, укладено договір з ПАТ «Банк Столиця» про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця -8» виду «А».

Згідно умов зазначеного договору, ПАТ «Банк Столиця» зобов`язався закріпити за довірителем індивідуально визначений об`єкт інвестування на умовах Правил ФФБ. Право власності на об`єкт інвестування оформляється після введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, ОСОБА_5 здійснено інвестування будівництва квартири АДРЕСА_3 на загальну суму 1 194 240 грн.

Вказував, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02 серпня 2016 року у справі № 910/10370/16 змінено управителя Фонду фінансування будівництва «Столиця-8» виду «А» ПАТ «Банк Столиця» на ПАТ «Оксі Банк». Зазначав, що документи ФФБ «Столиця - 8», які знаходились у первинного управителя, втрачено, що унеможливлює виконання обов`язків управителя фонду Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк».

27 січня 2017 року між ОСОБА_5 та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги, за яким останній отримав право вимоги за договором від 12 лютого 2009 року №фк00261016 з ПАТ «Банк Столиця».

Згідно наданої ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» інформації, об`єкт будівництва здано в експлуатацію, а тому інвестор за договором від 12 лютого 2009 року №фк00261016 має право на отримання у власність об`єкт інвестування, а саме кв. АДРЕСА_1 .

Проте, у зв`язку з фактичною відсутністю управителя ФФБ стало неможливим надання документів інвестору для реєстрації права власності на квартиру в порядку Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Вважав, що відповідачі, скориставшись такою ситуацією, в протиправний спосіб вчинили реєстраційні дії щодо квартири.

Стверджував, що від забудовника стало відомо про реєстрацію права власності на спірну квартиру від 19 квітня 2019 року за ОСОБА_3 з внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Вказував, що реєстраційні дії вчинено на підставі підроблених документів, про що повідомлялися органи національної поліції.

Зазначав, що у подальшому право власності на спірний об`єкт нерухомого майна було переоформлено на відповідача ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 30 травня 2019 року, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Уважав, що оскільки квартира вибула з володіння позивача не з його волі за недійсним правочином на підставі підроблених документів, то такий об`єкт нерухомого майна може бути витребуваний від фактичного володільця, що передбачено ст. 388 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 11 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і неправильним застосуванням норм процесуального права, за невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Стверджує, що висновок суду про те, що позивачем не надано доказів виконання договору шляхом передачі коштів за ним третій особі ОСОБА_4 є безпідставним, оскільки спростовується п. 2.2 договору від 27 січня 2017 року, підписаного сторонами.

Зазначає, що судом не надано правової оцінки та безпідставно не прийнято до уваги доводи позивача з приводу того, що чинне цивільне законодавство, а саме ст. 513 ЦК України, не містить вимог про нотаріальне посвідчення договорів про відступлення права вимоги.

Вказує на те, що районним судом неправильно застосовано до спірних правовідносин ст. 639 ЦК України, яка передбачає наявність домовленості сторін про нотаріальне посвідчення договору. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не мали домовленості про нотаріальне посвідчення договору про відступлення прав вимоги, а тому висновки суду про порушення при укладенні такого договору ч.ч. 2,4 ст. 639 ЦК України є безпідставними.

Також указує на п.п. 3.4.4 договору від 12 лютого 2009 року №фк00261016, укладеного між інвестором ОСОБА_4 та управителем Фонду фінансування будівництва «Столиця-8», який передбачає можливість відступлення прав вимоги за таким договором на користь третіх осіб зі сплатою управителю винагороди у розмірі 3% від суми фактично сплачених коштів за вимірні одиниці об`єкту фінансування.

Висновки суду про те, що АТ «Оксі Банк» як управитель фонду, не надавало згоди на відступлення прав вимоги, не отримувало винагороди за укладення такого договору, що свідчить про не укладення такого договору, є безпідставними, оскільки банк не є стороною у зобов`язаннях, які мають відношення до предмета спору та не є боржником у розумінні ст.516 ЦК України та Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», у зв`язку з чим не мав прав і обов`язків щодо узгодження заміни кредитора у зобов`язанні.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що на час ухвалення рішення відсутній вирок суду, що набрав законної сили, про вчинення шахрайських дій щодо кв. АДРЕСА_1 , оскільки незалежно від наявності чи відсутності такого вироку, особа, права якої порушено, має право на їх захист у порядку цивільного судочинства.

12 січня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив генерального директора ПрАТ Київський завод «Аналітприлад», де зазначено, що жодних документів, на підставі яких могло бути оформлено право власності на спірну квартиру ПрАТ «Київський завод «Аналітприлад» та його правонаступником ПАТ «Київський завод «Аналітприлад», не підписувалося та нікому не надавалося.

Безпосередньо в судовому засіданні представниками позивача, ОСОБА_4 , а також ОСОБА_2 подано письмові пояснення та викладені в них обставини підтримані останніми у судовому засіданні під звукозапис.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник ОСОБА_2 та представник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечували та просили у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» поклався на розсуд суду.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що будь-які підстави для витребування спірної квартири від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсутні, оскільки останній не набув на квартиру ні майнові права, ні право власності.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 28 травня 2003 року між ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» як інвестором-забудовником, правонаступником якого є ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» та ВАТ «Київський завод «Аналітприлад», як замовником, правонаступником якого є ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» укладено договір про будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-культурного призначення по АДРЕСА_2 (надалі - Договір про будівництво).

14 жовтня 2010 року між сторонами укладена Додаткова угода № 2 до Договору про будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-культурного призначення по АДРЕСА_2 , яка є невід`ємною частиною Договору про будівництво від 28 травня 2003 року, згідно якої Договір про будівництво викладено у новій редакції.

Відповідно до п.1.1 цієї Додаткової угоди №2 сторони зобов`язуються шляхом власних інвестицій замовника, інвестора-забудовника та залучених коштів населення, фізичних та юридичних осіб спільно діяти в сфері виконання і будівництва об`єкта по даному договору. Об`єкт будівництва - житловий комплекс із вбудованими торговими та офісними приміщеннями за цим договором знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та являє собою: два житлових будинки з вбудованими офісними та торгівельними приміщеннями; торгівельно-офісний центр; паркінг для автомобілів (п.1.2 Додаткової угоди №2 від 14.10.2010).

Згідно п. 3.5 Додаткової угоди № 2 від 14 жовтня 2010 року до Договору про будівництво, у випадку порушення інвестором-забудовником терміна будівництва, не поновлення об`єкту будівництва по АДРЕСА_2 та будь-яких інших причин до 1 липня 2011 року, договір буде вважатися розірваним, шляхом повідомлення про це однією із сторін іншу рекомендованим листом протягом 60 календарних днів. З моменту отримання іншою стороною такого повідомлення договір є розірваним.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 26 січня 2016 року у справі №910/13531/15 (т. 1 а.с. 23-25).

Зазначеним рішенням також встановлено, що з метою залучення коштів населення, фізичних та юридичних осіб для організації спорудження об`єкту будівництва та його фінансування, відповідно до п.1.1. Додаткової угоди №2, ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», як забудовником, було укладено з ТОВ КБ «Столиця» Генеральний договір організації спорудження об`єктів будівництва та їх фінансування №8-ФФБ від 22 серпня 2008 року (надалі - Генеральний договір) та Договір №8-ФФБ-01 про організацію спорудження об`єкту будівництва та його фінансування від 22 серпня 2008 року. Згідно із зазначеними договорами для залучення коштів Довірителів (фізичних та юридичних осіб) було створено фонд фінансування будівництва «Столиця 8» виду «А» житлового будинку з об`єктами соціальної сфери, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (надалі - ФФБ «Столиця-8»). Відповідно п.1.1. Генерального договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, управитель, який діє на праві довірчої власності в інтересах довірителів, замовляє забудовнику шляхом укладення договорів про спорудження об`єктів будівництва збудувати належної якості об`єкти житлового та нежитлового будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об`єкти інвестування довірителям у власність у встановлені у договорах про спорудження об`єктів будівництва строки та на умовах, визначених правилами ФФБ, а управитель зобов`язується забезпечити фінансування будівництва за рахунок грошових коштів, отриманих у довірчу власність за укладеними з довірителями договорами про участь у ФФБ. В рамках ФФБ «Столиця-8» довірителями було повністю профінансовано будівництво 19 квартир, що підтверджується листом-довідкою ПАТ «Банк Столиця» вих.№14-21347 від 05 березня 2012 року, згідно якого загальна сума сплачених довірителями коштів складає 18 830 626,29 грн.

Судом також установлено, що 12 лютого 2009 року ОСОБА_4 як довірителем було укладено Договір № фк00261016 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця - 8» виду А з ТОВ КБ «Столиця» (т. 1 а.с. 17-19).

Відповідно до п. 1.1 цього договору, довіритель на підставі повного визнання Правил фонду фінансування будівництва «Столиця-8» виду А, управителем за яким є ТОВ «Банк Столиця», забудовником - ПАТ «Київміськбуд-1», які затверджені рішенням Правління Управителя (протокол № 22 від 22 серпня 2008 року) (далі - Правила), дає згоду на участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А (далі - ФФБ), бере на себе зобов`язання виконувати Правила та передає Управителю грошові кошти в довічну власність з метою отримання у власність об`єкту інвестування, а Управитель зобов`язується здійснювати від свого імені в інтересах Довірителя управління грошовими коштами, отриманими у довірчу власність від Довірителя.

ПАТ «Банк Столиця» згідно пункту 3.1.2 зобов`язався закріпити за Довірителем індивідуально визначений об`єкт інвестування на умовах Правил ФФБ.

Право власності на об`єкт інвестування оформляється після введення об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 1.4 договору).

Згідно вказано Договору (п. 1.5) довірителем здійснено інвестування будівництва квартири АДРЕСА_4 .

Повне виконання обов`язків довірителем щодо проведення розрахунків за договором підтверджується Довідкою про здійснення повного розрахунку за об`єкт інвестування № 14-2/369 від 12 березня 2012 року, наданою управителем ФФБ, якою також підтверджено закріплення за ОСОБА_4 100% загальної кількості вимірних одиниць об`єкту інвестування відповідно до п. 1.5 Договору № фк00261016 (т. 1 а.с. 21).

Постановою Правління Національного банку України від 30 січня 2012 року №30 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «Банк Столиця» з 31 січня 2012 року було відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк Столиця» та ініційовано процедуру його ліквідації.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 травня 2014 року у справі №756/4960/14-ц було змінено управителя ФФБ «Столиця 8» виду «А», а саме: ПАТ «Банк Столиця» на ПАТ «Унікомбанк» і зобов`язано передати ПАТ «Унікомбанк» ФФБ «Столиця 8» виду «А».

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 травня 2014 року скасовано рішенням Апеляційного суду міста Києва від 31 липня 2014 року та застосовано поворот виконання рішення суду; зобов`язано ПАТ «Унікомбанк» передати ПАТ «Банк Столиця» отриману документацію в повному обсязі і суму коштів оперативного резерву ФФБ «Столиця 8» виду «А». Рішення набрало законної сили.

Отже, згідно вищевказаного рішення управління ФФБ «Столиця 8» виду «А» було повернуто ПАТ «Банк Столиця».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13 серпня 2014 року у справі №910/16117/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2014 року, змінено управителя ФФБ «Столиця-8» виду «А» багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: ПАТ «Банк Столиця» на ПАТ КБ«Євробанк».

09 грудня 2014 року ПАТ «КБ «Євробанк» направив лист № 01-24/3945 на ім`я ліквідатора ПАТ «Банк Столиця» Оніщенку С.К., в якому просив на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 13 серпня 2014 року у справі № 910/16117/14, що набрало законної сили, передати ПАТ «КБ «Євробанк» документацію ФФБ та залишок коштів оперативного резерву вказаного фонду.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 02 серпня 2016 року у справі №910/10370/16 (т. 1 а.с. 28-30).

Також указаним рішенням змінено управителя ФФБ «Столиця-8» виду «А» багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , а саме: ПАТ «Банк Столиця» на ПАТ «ОКСІ БАНК».

Зі змісту вказаного рішення також убачається, що представник ПАТ «Унікомбанк» під час розгляду справи надавав суду пояснення, що оригінали документів Фонду фінансування будівництва «Столиця-8» виду «А» багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та кошти оперативного резерву ФФБ в банку відсутні, а ФФБ на його балансі не обліковується.

Окрім того, згідно листа Національного банку України від 09 червня 2016 року №20-0004/4878, на запит Національного банку України Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Унікомбанк» повідомила про відсутність документів ФФБ та те, що на балансі ФФБ не обліковуються (т. 1 а.с. 31-32).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18 травня 2015 року у справі №910/18487/14 зобов`язано ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» передати ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, а саме: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, що складається з 3-х секцій, а саме: двох 25 поверхових житлових секцій та прибудованої громадсько офісної 15-ти поверхової секції з вбудованим паркінгом та складає 49% готовності, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом укладення акту приймання-передачі об`єкту нерухомого майна.

В указаному рішенні судом встановлено факт розірвання Договору про будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-культурного призначення по АДРЕСА_2 від 28 травня 2003 року (в редакції від 14.10.2010) та факт державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, що складається з 3-х секцій, а саме: двох 25 поверхових житлових секцій та прибудованої громадсько офісної 15-ти поверхової секції з вбудованим паркінгом та складає 49% готовності, - у ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» відсутні будь-які правові підстави для утримання майна (перебування на балансі відповідача), яке є власністю ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» (об`єкт незавершеного будівництва) (т. 1 а.с. 26-27).

Так, на підставі дозволу на виконання будівельних робіт 0103-Шв, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 21.02.2008, договору оренди від 23.02.2004, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З., технічного паспорту з довідкою стосовно ступеня готовності об`єкта незавершеного будівництва, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр технічної інвентаризації» від 22.09.2014, Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 10.12.2014 зареєстровано право власності ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» на об`єкт незавершеного будівництва, об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, що складається з 3-х секцій, а саме: двох 25 поверхових житлових секцій та прибудованої громадсько офісної 15-ти поверхової секції з вбудованим паркінгом та складає 49% готовності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 31027591 від 16.12.2014 (т. 1 а.с. 35).

26 травня 2016 року Державною архітертурно-будівельною інспекцією України видано дозвіл на виконання будівельних робіт від № ІУ 78 ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» торгово-розважального і спортивно-оздоровчого комплексу з підземним паркінгом, кінотеатром ім. О. Довженка та житловим будинком з вбудовано-прибудинковими приміщеннями на АДРЕСА_6 » (т. 1 а.с. 36).

Вказаний об`єкт будівництва введено в експлуатацію, що підтверджується Сертифікатом серії ІУ № 86, який видано 23 лютого 2017 року (т. 1 а.с. 39).

Відповідно до наказу № 1129-1/ОД від 29.11.2017 року «Про внесення змін до наказу по підприємству від 28.11.2017 року №1128-2/ОД «Про затвердження нумерації квартир», об`єкт нерухомості (квартира), що відноситься до предмету спору, має наступні характеристики: секція С-1, поверх 6, будівельний номер 1, кількість кімнат 2 (дві), загальна проектна площа, м2 76,50 (т. 2 а.с. 23-33).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на укладання Договору про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року. Проте, позивач надав лише копію його першої сторінки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 як первісний кредитор передала належне їй право вимоги згідно з договором від 12 лютого 2009 року № фк00261016 з ПАТ «Банк Столиця» про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А, а ОСОБА_1 , як новий кредитор прийняв право вимоги, яке належить первісному кредитору за основним договором.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, сторона позивача під час розгляду справи не надала копії всіх сторінок вказаного договору (т. 1 а.с. 16), як і не надала доказів його виконання шляхом передачі коштів за ним третій особі ОСОБА_4 .

Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2019 № 164336804, 19.04.2019 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 .

Підставою набуття права власності зазначено: Витяг, серія та номер: б/н, видавник ПАТ "КИЇВСЬКИЙ ЗАВОД "АНАЛІТПРИЛАД"; Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, серія та номер: 06/07/001, виданий 06.07.2016, видавник: сторони; Довідка, серія та номер: 505, виданий 03.12.2018, видавник ПАТ "КИЇВСЬКИЙ ЗАВОД "АНАЛІТПРИЛАД"; Акт приймання-передачі Об`єкта нерухомості, серія та номер: 18/12/30, виданий 03.12.2018, видавник: Сторони; Додатковий договір, серія та номер: № 1, виданий 03.12.2018, видавник: Сторони.

У подальшому, право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстроване за ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 30 травня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Футуйма В.Б., копія якого наявна у матеріалах справи (т. 1 а.с. 114-115), про що внесено дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 116-117).

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеному в рішенні від 07 грудня 2016 року по справі № 6-1111цс16, майнове право, яке є предметом договору купівлі-продажу, це обумовлене право придбання в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні і достатні для придбання речового права.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна і яке засвідчує правочинність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

За приписам ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

Стаття 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою ("титулом").

Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Отже, в силу суті віндикаційного позову, лише власник майна може витребувати його від незаконно володіючої цим майном особи.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Як зазначено в п.п. 19,23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року ОСОБА_4 , як первісний кредитор, передала належне їй право вимоги згідно з договором від 12 лютого 2009 року № фк00261016 з ПАТ «Банк Столиця» про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А, а ОСОБА_1 , як новий кредитор, прийняв право вимоги, яке належить первісному кредитору за основним договором.

У відповідності до підпункту 3.4.3 пункту 3.4. Договору №фк00261016 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А від 12 лютого 2009 року довіритель має право на відступлення права вимоги за цим Договором третім особам на закріплені за Довірителем вимірні одиниці в об`єкті інвестування за згодою управителя тільки при і 100% (сто відсотків) сплаті вимірних одиниць об`єкту інвестування (т. 1 а.с. 18, зворот).

У випадку досягнення взаємної згоди та сплати довірителем на користь управителя винагороди - 3 (три) % (з рахуванням ПДВ) від суми фактично сплачених грошових коштів за вимірні одиниці об`єкту інвестування. Сторони укладають, відповідно, додаткову угоду до цього Договору про заміну сторони за цим Договором шляхом відступлення права вимоги. До підписання сторонами договору про заміну сторони за цим договором шляхом відступлення права вимоги, довіритель та особа, на користь якої переуступаються майнові права на придбані вимірні одиниці об`єкту інвестування, укладають нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги.

Як визначено ч.ч. 1, 2, 4 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

З листа Голови Правління АТ «Оксі Банк» №1121-408 від 10 квітня 2020 року вбачається, що АТ «Оксі Банк» не надавало згоди ОСОБА_4 на відступлення права вимоги за договором про участь у Фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А №фк00261016 від 12.02.2009; ОСОБА_4 не сплачувала АТ «Оксі Банк» жодних винагород; АТ «Оксі Банк» не відомо про жодні договори відступлення права вимоги за договором про участь у Фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А №фк00261016 від 12.02.2009; АТ «Оксі Банк» не укладало жодних додаткових угод до цього договору про заміну сторони шляхом відступлення права вимоги (т. 2 а.с. 130).

Згідно підпункту 3.4.3 пункту 3.4. Договору №фк00261016 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А від 12 лютого 2009 року, сторони домовились, що довіритель та особа, на користь якої переуступаються майнові права на придбані вимірні одиниці об`єкту інвестування, укладають нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги.

Проте, як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, даний договір нотаріально не посвідчений, що під час розгляду справи не заперечувалось стороною позивача.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки договір нотаріально не посвідчений, як цього вимагає підпункт 3.4.3 пункту 3.4. договору, Договір про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року є неукладеним, а тому, не створив взаємні права та обов`язки для сторін цього договору, а тому відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_7 .

Окрім того, договір про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року укладено за відсутності на те згоди АТ «Оксі Банк», як особи управителя.

При цьому, як пояснив у судовому засіданні представник позивача та підтвердив представник ПАТ «Аналітприлад», що ОСОБА_1 після укладення договору про відступлення права вимоги так і не звернувся до ПАТ «Аналітприлад» з метою оформлення права власності на спірну квартиру.

Натомість, як зазначив у судовому засіданні представник ОСОБА_4 , що в суді перебуває справа за позовом ОСОБА_4 про вирішення спору щодо її майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки остання не визнає законності переходу майнових прав на нерухоме майно до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, стороною позивача під час розгляду справи не доведено факту і не надано суду документів на підтвердження того, що він є фактичним неволодіючим власником квартири АДРЕСА_7 .

Натомість, під час розгляду справи судом установлено, що ОСОБА_1 після укладення договору про відступлення права вимоги так і не звернувся за оформленням права власності на нерухоме майно, а ОСОБА_4 не визнає законності переходу майнових прав на вказану квартиру до позивача та оспорює його.

Таким чином, зважаючи на вказані обставини у сукупності із фактом відсутності нотаріального посвідчення договору про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки за ОСОБА_1 неможливо визнати право власності на спірну квартиру, а отже в силу суті віндикаційного позову її неможливо витребувати на користь позивача.

Окрім того, на даний час відсутній вирок суду, що набрав законної сили, про вчинення шахрайських дій щодо квартири АДРЕСА_8 , що розташована на 6 поверсі в секції 1 житлового будинку АДРЕСА_2 , про що також обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи. Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Повне судове рішення складено «23» лютого 2021 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді Л.Д. Махлай

А.М. Стрижеус