Справа № 415/543/20
Провадження № 2/415/259/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м.Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Рибки Я.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник ОСОБА_2 (адреса для листування: АДРЕСА_2 ), до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (місцезнаходження: вул. ім. М. Грушевського, буд. № 7, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2020 року представник позивача звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_5 . На день смерті померлий був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивачка на день смерті батька не була з ним зареєстрована та проживала окремо за адресою: АДРЕСА_4 . Дана квартира належала на праві власності померлому ОСОБА_5 .

Позивач звернулась до приватного нотаруса, однак отримала відмову у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустила строк звернення до нотаруса з поважних причин, а саме через тривалу хворобу та необізнаність щодо існування заповіту ОСОБА_5 яким квартиру АДРЕСА_5 , він заповів їй.

Враховуючи викладене позивач просила призначити їй додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 .

Ухвалою 02 квітня 2020 року дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 25 листопада 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 про заміну відповідачів в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом задоволено. Замінено відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на належного відповідача Військово-цивільну адміністрацію м. Лисичанськ Луганської області.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської обалсті від 22 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті та залученого до участі у справі Лисичанську міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області, як правонаступника прав та обов`язків Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, 17 червня 2021 року представник надала заяву, в якій просила суд справу розглянути без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

20 січня 2021 року надавав суду заперечення на позовну заяву, яке ухвалою від 21 січня 2021 року залишено без розгляду.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком її є ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

Зміна прізвища позивачки з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 підтверджується довідкою про укладення шлюбу № 239, згідно якої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уклали шлюб, актовий запис № 234 від 15 березня 1985 року, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище чоловіка ОСОБА_8 (а.с. 6) та випискою з рішення у справі № 2-68-1998 від 16 червня 1998 року (а.с. 7).

Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 11).

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_5 (а.с. 13).

Згідно заповіту від 25 червня 2015 року, посвідченого секретарем Новодружеської міської ради Луганської області Лещінець Н.П. ОСОБА_5 заповів квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_1 (а.с. 14).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Дергільова Н.М., відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки встановлено, що спадкоємиця не була зареєстрована зі спадкодавцем по одній адресі та у шестимісячний строк не подала заяви про прийняття спадщини згідно ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та не надала доказів сумісного проживання з померлим (а.с. 16).

На запит суду Виконавчий комітет Новодружеської міської ради повідомив, що на день смерті в сімї ОСОБА_5 не було малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або спадкоємців цивільна дієздатність яких обмежена (а.с. 74).

У відповідь на запит суду приватний нотаріус Лисичанського міського нотаріального округу Дергільова Н.М. повідомила, що після смерті ОСОБА_5 , нею 07 листопада 2019 року заведена спадкова справа № 167/2019 за заявою доньки ОСОБА_1 . Інших заяв не надходило, що також підтверджується копією спадкової справи (а.с. 97-115).

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту та тривала хвороба можуть бути поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Позивач обґрунтовує поважність причини пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини тривалою хворобою та необізнаністю про існування заповіту.

На підтвердження наявності тривалої хвороби надала суду копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 143423 про встановлення їй внаслідок повторного огляду другої групи інвалідності з 01 листопада 2019 року з загального захворювання (а.с. 12).

Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 21 версеня 2020 року, справа № 130/2517/18, якими суд керується при розгляді даної справи, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не проживала зі спадкодавцем на момент смерті, тому об`єктивно не могла знати про наявність на її ім`я заповіту, крім того тяжко хворіла, внаслідок чого при повторному огляді їй була встановлена ІІ група інвалідності з 01 листопада 2019 року безстроково.

Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини поважні, з огляду на що, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 1216, 1218, 1227 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник ОСОБА_2 (адреса для листування: АДРЕСА_2 ), до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (місцезнаходження: вул. ім. М. Грушевського, буд. № 7, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Ю. Луньова