Справа №551/1103/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2021 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Рябченка В.В., при секретарі Кирді Н.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, в приміщенні Шишацького районного суду Полтавської області, в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОЗ « Яреськівська ЗОШ І-ІІІ ступенів імені Ф.П. Борідька», про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, та зобов`язання відповідача виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , 09.11.2021 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами, в обґрунтування яких в позовній заяві вказала, що 08 листопада 2021 року, їй відповідачем було вручено наказ № 107-К про відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення від распіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої короновірусом SARS CoV-2.

Вважаючи наказ відповідача незаконним оскільки ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між нею та відповідачем, такого зобов`язання з її боку немає так само як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення її від роботи з підстав відсутності вказаного щеплення, позивачка просила суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення її від роботи та поновити її на роботі, а також зобов`язати відповідача виплатити їй заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Відповідач у відзиві на позов просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_1 з тих підстав, що він діяв у межах наданих йому повноважень згідно норм діючого законодавства та з метою захисту епідеміологічного благополуччя громадян, зокрема дітей очолюваного ним навчального закладу.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Наказом № 107-К від 08.11.2021 року директора ОЗ « Яреськівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені Ф.П. Борідька» Шишацької селищної ради Полтавської області Зуба О.М., позивачку ОСОБА_1 , вихователя групи продовженого дня вказаного навчального закладу, було відсторонено від роботи з 08.11.2021 року, з підстав відсутності щеплення від распіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої короновірусом SARS CoV-2, посилаючись на ст. 46 КЗпП України, частину 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.квітня 2000 року № 1645-ІІІ, наказ МОЗ « Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року № 2153, Пункт 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236. ( а.с.10), позивачка з цим наказом не погодилася і оскаржила його в судовому порядку ( а.с. 1-6).

Інформаційним листом № 01-20/176 від 08.10.2021 року, відповідачем було повідомлено позивачку разом з іншими працівниками ОЗ «Яреськівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені Ф.П. Борідька» Шишацької селищної ради Полтавської області, які не пройшли вакцинації проти СОVID -19 про те, що Міністерство охорони здоров`я України, наказом № 2153 від 04.10.2021 року затвердило перелік організацій, працівники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти СОVID -19, згідно з даним наказом, на період дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, обов`язковій вакцинації підлягають працівники закладів загальної середньої освіти незалежно від типу та форм власності, працівники закладів освіти, які не щепляться проти СОVID -19 протягом цього періоду, будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати, працівники, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень, повинні надати відповідну довідку медичного закладу (а. с.9).

Статтею 46 КЗпП України встановлено, що відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших випадків, передбачених законодавством належить, зокрема відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на яку відповідач посилається в наказі як на підставу відсторонення позивачки від роботи, профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Частинами третьою, четвертою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що в разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу (далі - Постанова КМУ), передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 (далі - Наказ МОЗ). Пунктом 3 Наказу МОЗ до переліку осіб, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 віднесено працівників закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність йогоКонституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної та гендерно-правової експертиз з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.(п.4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731)

Відповідно до постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року (в оновленій редакції), керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно достатті 46 Кодексу законів про працю України,частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»,крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

Так як позивач є вихователем групи продовженого дня державного навчального закладу освіти, не пройшла обов`язкове профілактичне щеплення проти ковід-19, не має протипоказань до вакцинації, керівник відповідача зобов`язаний був, відповідно до діючого законодавства відсторонити позивача від роботи.

Необхідно також зазначити, що тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце, тому ні про розірвання трудового договору , ні про дисциплінарне стояння як зазначав позивач у позові- не йдеться

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується.

Таким чином суд вважає, що керівник навчального закладу, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивачки від роботи.

Що стосується вимоги позивача про поновлення на роботі слід зазначити наступне.

В законодавстві відсутнє визначення поняття «відсторонення від роботи», на практиці відсторонення від роботи означає призупинення трудових правовідносин (тимчасове увільнення працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і, в свою чергу, тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання та відповідно, сплачувати заробітну плату.

Тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Відсторонення від роботи оформляється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення.

Працівник має ознайомитись з таким наказом негайно під розпис, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю.

Враховуючи те, що відсторонення від роботи є своєрідне призупинення трудових правовідносин, та є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення робоче місце за працівником зберігається, то суд приходить до переконання, що не підлягає до задоволенню вимога позивача про поновлення її на роботі, на посаді вихователя групи продовженого дня.

Окрім того, оскільки вимога позивача про визнання незаконним та скасування Наказу №107-К від 08.11.2021 року судом задоволенню не підлягає, то не підлягає до задоволення вимога про стягнення з ОЗ « Яреськівська ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Ф.П. Борідька», на користь позивача заробітної плати за період незаконного відсторонення, починаючи з 08.11.2021 р. до винесення судом рішення.

Відповідно до положень ст.141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст.141ЦПК України, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4,12,13,81,83,89,141,258,259,263-265, 268,274.279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Опорного закладу «Яреськівська Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. Ф.П. Борідька», про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, та зобов`язання відповідача виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а у випадку коли сторони були відсутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий, суддя В.В. Рябченко