Справа № 752/6476/21 Головуючий 1 інстанція- Ольшевська І.О.
Проваження № 22-ц/824/8994/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 червня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Голосіївського районного суду м.Києва від 07 квітня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сидоренка Романа Григоровича, боржник Будинок відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами,-

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати неправомірними та скасувати рішення старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Сидоренка Р.Г. у вигляді повідомлень від 26 лютого 2021 року № 64652769, № 64652828, № 64652870 про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати Голосіївський районний відділ ДВС у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) повторно розглянути його заяви про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року у справі № 752/23859/20 (в редакції ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 07 грудня 2020 року про виправлення описки).

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 07 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції. Скарга мотивована хибністю висновків суду про те, що до скарги на дії виконавця має бути додано докази її надсилання іншим учасникам справи. Суд незвернув уваги на те, що вимоги ч.2 ст.183 розділу 2 «заяви з процесуальних питань» не регулюють спірні правовідносини, оскільи розділ VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судоовго провадження який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду (правовий висновок Верховного Суду у постанові № 569/13154/20).

Державний виконавець та боржник правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги з додатками 21 травня 2021 року направлена згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на їх

- 2 -

офіційні електронні адреси, що стверджується повідомленнями про їх доставлення.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанціїпро повернення заяви позивачеві (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Повертаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що заявник не додав доказів надіслання копії скарги іншим учасникам справи, а тому згідно вимог ч.4 ст.183 ЦПК України скарга підлягає поверненню.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, оскільки вони не грунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дана нормане містять вимог до форми та змісту скарги.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Отже, ні норми розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ні ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» не містять вимог про необхідність додання доказів її надсилання іншим учасникам.

За таких обставин застосування судом положень ч.2 ст.183 ЦПК України, згідно якої до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових

- 3 -

рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження) є помилковим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20, де скасовуючи судові рішення про повернення скарги без розгляду, Верховий Суд зазначив, що суди не звернули уваги на те, що вимоги ч.2 ст.183 розділу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті. При цьому Верховний Суд звернув увагу на те, що розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Суд вказаних обставин не врахував і постановив необгрунтовану ухвалу про повернення скарги без розгляду.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді першої інстанції підлягає до скасування у зв`язку із порушенням судом норм процесуального права, а справа направляється для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м.Києва від 07 квітня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: