КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-2105/2010
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9596/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Муранова -Лесів І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

29 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», боржник - ОСОБА_2 , Державна іпотечна установа про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

В С ТА Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ОСОБА_3 у справі №2-2105/2010 щодо виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року в розмірі 4 185 440 грн.

В обґрунтування заяви посилався на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 року в справі №2-2105/2010 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року в розмірі 4 185 440 грн. та за кредитним договором №20-08-Ип/19 від 18.04.2008 року в розмірі 1 289 733 грн. 99 коп.

Зазначає, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень 20 квітня 2018 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області замінено стягувача з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - Державну іпотечну установу у виконавчому листі №2-2105/2010 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №20-08-Ип/19 від 18.04.2008 року в розмірі 1 289 733 грн. 99 коп.

Також зазначає, що заявник став переможцем електронних торгів, проведених на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з продажу лоту №GL1N419094 про відступлення права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», оформлених протоколом UA-EA-2020-09-28-000001-b, здійснивши оплату в сумі 3 478 67,75 грн., та уклав 30.10.2020 року з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб. В тому числі за вказаним Договором про відступлення права вимоги та Додатків до нього заявнику було відступлено право вимоги за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року.

З урахуванням вимог ст. 512 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.442 ЦПК України вважає, що набув права вимоги до боржника та просить замінити стягувача згідно з поданою заявою.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2021 року заяву задоволено.

Замінено стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ОСОБА_3 у справі №2-2105/2010 щодо виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року в розмірі 4185440 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну стягувача вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суб`єктами, які можуть надавати кредит та, відповідно, володіти правом вимоги (бути кредитодавцем) за кредитним договором є лише банк, або інша фінансова установа, натомість ОСОБА_3 є фізичною особою, жодними ліцензіями на право надавати фінансові послуги не володіє, а тому на думку скаржника не має права набувати права вимоги за кредитним договором.

Також вказує, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів дійсного та остаточного переходу до заявника прав за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року, доказів вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, у зв`язку з чим судом першої інстанції передчасно та безпідставно замінено сторону виконавчого провадження її правонаступником.

08 червня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому представник заявника заперечувала щодо доводів апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, обґрунтовуючи тим, що твердження скаржника не заслуговують на увагу, оскільки положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та прийняті на його виконання нормативно-правові акти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які не містять заборони щодо придбання фізичними особами майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, є пріоритетними щодо інших нормативних актів України.

Отже, законодавство України не містить жодного обмеження щодо продажу активів банку, який знаходиться на стадії ліквідації, у вигляді відступлення прав вимог до боржників лише фінансовим установам.

Зазначає, що заявник не набув права здійснювати фінансові операції відносно боржників, оскільки за умовами договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 30.10.2020 року, у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор.

Отже вважає, що Договір б/н про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 30 жовтня 2020 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 є договором відступлення права вимоги (цесії), а не договором факторингу. Тобто, покупець ОСОБА_3 для укладення вищезазначеного договору не зобов`язаний був мати статус фінансової установи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява є обґрунтованою, враховуючи надані документи та вимоги чинного законодавства України.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2010 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення у цивільній справі №2-2105/2010 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року в розмірі 4 185 440 грн. та за кредитним договором №20-08-Ип/19 від 18.04.2008 року в розмірі 1 289 733 грн. 99 коп.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2018 року у справі №2-21-5/2010 (провадження №6/359/63/2018) задоволено заяву Державної іпотечної установи про заміну сторони у виконавчому провадженні: замінено стягувача з АТ «Банк» Фінанси та Кредит» на правонаступника - Державну іпотечну установу у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження у справі № 2-2105/2010 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 20-08-Ип/19 від 28.04.2008 року в розмірі 1289733,90 грн., а у разі відкриття виконавчого провадження: замінено стягувача з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - Державну іпотечну установу у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-2105/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за Кредитним договором № 20-08-Ип/19 від 28.04.2008 року в розмірі 1 289 733,90 грн. (а.с.18-19, т. 3)

Згідно з протоколом електронного аукціону UA-EA-2020-09-28-000001-b12 жовтня 2020 року відбулись електронні торги з продажу лоту № GL1N419094 про відступлення права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», переможцем яких визначено заявника ОСОБА_3 . Сума, яка підлягала сплаті - 3 478 67 грн. 75 коп. (а.с. 9, т. 3)

Як вбачається з дублікату квитанції ПриватБанку №0.0..1 від 22.10.2020 року ОСОБА_3 перераховано одержувачу - АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вищевказану суму 3 478 67 грн. 75 коп. в якості оплати за лот № GL1N419094 відповідно до протоколу №UA-EA-2020-09-28-000001-bвід 12.10.2020 року (а.с.10).

Судом встановлено, що 30.10.2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб(а.с.11-12, т. 3).

Відповідно до п. 2.1. Договору про відступлення права вимоги за цим Договором в порядку та на умовах, визначених Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених Договором, права вимоги Банку до позичальника та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 та №2 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до Договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що за Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває наступні права кредитора за Основними договорами: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами щодо сплати Боржниками грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку №1 до Договору та визначених на момент набуття Новим Кредитором Права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Права вимоги процентів у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Прав вимоги штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пені), відшкодування за договором страхування, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора відповідно до цього Договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. До Нового кредитора не переходить права на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів

Відповідно до п. 37 Додатку №1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 30.10.2020 року права вимоги відступаються зокрема і за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року, боржником за яким є ОСОБА_2 (а.с.13-14, т.3)

Крім того, згідно з Актом приймання та передачі до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30 жовтня 2020 року та Договору купівлі-продажу майнових прав від 30 жовтня 2020 року (а.с.121-126), підписаного сторонами АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 , новий кредитор ОСОБА_3 отримав від Банку оригінал кредитного договору №16-07-Ид/19 від 23.03.2007, позичальник - ОСОБА_2 , оригінал Додаткової угоди №1 від 20.08.2008 до кредитного договору №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року.

Оригінал акту приймання передачі, а також оригінал Кредитного договору №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року, укладеного між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 (а.с.131-133, т. 3).

Договір є дійсним, доказів того, що договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 30.10.2020 року був оспорений та визнаний в судовому порядку недійсним суду надано не було.

Положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»та прийняті на його виконання нормативно-правові акти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не містять заборони щодо придбання фізичними особами майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Тобто, якщо фізична особа - новий кредитор уклав договір відступлення прав вимоги за кредитним договором у процедурі примусової ліквідації банку, то він не набуває права здійснювати фінансові операції відносно боржника, оскільки за умовами договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги у нього виникає лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор.

Вказаний висновок узгоджується із висновками, висловленими у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 910/4816/18, від 18 листопада 2020 року у справі № 295/3588/14-ц, від 16 грудня 2020 року у справі № 640/14873/19 та від 22 грудня 2020 року у справі № 761/20317/18 (ЄДРСРУ № 93793554).

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №161/5127/17-ц наведено правову позицію, відповідно до якої договори про відступлення прав вимоги, які укладені внаслідок електронних торгів, проведених на підставі ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не є договорами факторингу, а отже учасником електронних торгів із продажу права вимоги може бути фізична особа або юридична особа, а не лише банк або інша фінансова установа.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта, що висновок суду першої інстанції суперечить правовому висновку, викладеному у Постанові Великої Палати Верховного Суду України у справі №911/3411/14 від 16 лютого 2021 року, оскільки зазначений висновок не поширюється на правовідносини сторін у даній справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні на ОСОБА_3 , який на підставі купівлі-продажу придбав право вимоги за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року, укладеного між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_3 набув лише право вимоги за вказаним кредитним договором, до його повноважень у даних правовідносинах не входить надання фінансових послуг , то заміна сторони стягувача на фізичну особу не тягне за собою будь-яких порушень вимог закону.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм діючого законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текс постанови виготовлений 30 червня 2021 року.

Головуючий

Судді