ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1364/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника апелянта, представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року, суддя Козак О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області про визнання права власності на земельну ділянку, визнання незаконними та скасування наказу, запису про право власності,

встановив:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області про визнання права власності на земельну ділянку, визнання незаконними та скасування наказу, запису про право власності.

В обґрунтування позову позивач вказала, що їй як працівнику соціальної сфери розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 21.03.2007 року № 296/07-р було передано у власність земельну ділянку площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту Ружичанської сільської ради та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 125969. На її замовлення приватною фірмою «П.В.М.» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яку було погоджено головним архітектором Хмельницького району згідно висновку № 1355 від 06.09.2007 року. Разом з тим, звернувшись до державного кадастрового реєстратора із заявою про державну реєстрацію, 13.11.2017 року вона отримала відповідь з Відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про неможливість проведення державної реєстрації, оскільки документація із землеустрою, яка додана до звернення, не містить обмінного файлу, підписаного електронно-цифровим підписом виконавця робіт через що ця документація не може бути завантажена в національну кадастрову систему. Крім того, в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі відсутній запис щодо реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 125969, виданий на її ім`я. Отримавши вказану відповідь, позивач звернулася до розробника документацій із землеустрою, приватної фірми «П.В.М.», з проханням сформувати обмінний файл у форматі XML, підписаний електронно-цифровим підписом, однак отримала відповідь про відсутність технічної можливості це виконати у зв`язку з тим, що за вказаними координатами зареєстрована інша земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_2 . В подальшому позивач дізналась, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-21726-СГ від 23.08.2016 року ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,40 га з кадастровим номером :03:009:0631 та зареєстровано право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказана земельна ділянка накладається на її земельну ділянку. Відсутність відомостей про реєстрацію виданого їй державного акту на право власності на земельну ділянку в книзі реєстрації державних актів не дає підстав вважати, що державний акт на право власності земельною ділянкою є недійсним, а право власності в неї не виникло.

ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту Ружичанської сільської ради, яка була передана їй у власність на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 21.03.2007 року №296/07-р.; визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-21726-СГ від 23.08.2016 року про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,40 га (кадастровий номер :03:009:0631) для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Ружичанської сільської ради; визнати незаконними та скасувати запис № 16399000 від 13.09.2016 року про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0631.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.06.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не набула права власності на спірну земельну ділянку площею 0,40 та для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту Ружичанської сільської ради. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №125969 на ім`я ОСОБА_1 не зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за її заявою, чи заявою розробника документації, в тому числі з відкриттям поземельної книги із перенесенням в натуру меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки, до складання державного акта.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції не було належним чином оцінено докази надані нею на підтвердження позовних вимог, через що суд дійшов помилкового висновку про те, що вона не набула права власності на спірну земельну ділянку. Реєстрація державного акту на право власності на земельну ділянку відсутня не з її вини, вона позбавлена можливості виправити дані недоліки, оскільки на законодавчому рівні не передбачено можливості внесення змін чи виправлень до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою чи на право власності на земельну ділянку. На думку апелянта, відсутність відомостей про реєстрацію державного акту в Книзі реєстрації державних актів не дає підстав вважати, що державний акт на право власності земельною ділянкою є недійсним, а право власності у неї не виникло. Суд не дав належної правової оцінки тій обставині, що згідно з планово-картографічними матеріалами спірна земельна ділянка площею 0,40 га відноситься до земель резервного фонду і підлягала передачі у власність певним категоріям осіб, в тому числі працівникам соціальної сфери, визначених Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року та Указом Президента України від 12.04.2000 року №584/2000 «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи». В той же час, ОСОБА_2 не є працівником соціальної сфери, відповідно їй не могла бути виділена земельна ділянка із земель резервного фонду.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила, підтримала рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 21.03.2007 року №296/07-р ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту Ружичанської сільської ради.

На замовлення ОСОБА_1 ПФ «П.В.М.» в 2007 році було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,40 га.

Висновком Хмельницького районного відділу земельних ресурсів Хмельницького обласного головного управління земельних ресурсів від 02.08.2007 року було погоджено вищезгадану технічну документацію, відмічено обмеження, з якими повинна використовуватися земельна ділянка. Окремо зауважено, що до користування земельною ділянкою ОСОБА_1 можна приступити після встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання державного акта на право власності на земельну ділянку.

Згідно з висновком Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Хмельницької районної державної адміністрації від 06.09.2007 року, №1355, вказану земельну ділянку було погоджено головним архітектором Хмельницького району.

На підставі цієї технічної документації було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 125969, який підписано головою Хмельницької районної державної адміністрації та начальником управління земельних ресурсів у Хмельницькому районі. З його змісту вбачається, що він не зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, та не містить дати його видачі.

В довідці виконавчого комітету Розсошанської сільської ради № 982 від 12.08.2019 року зазначено, що згідно з протоколом розподілу та технічного звіту по встановленню в натурі меж земельних ділянок та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю працівникам соціальної сфери, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,40 га, №84.

Листом №804/418 17 0.33 від 13.11.2017 року Відділ у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомив ОСОБА_1 , що в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі відсутній запис щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 125969, площею 0,40 га (кадастровий номер якої :03:009:0084), яка розташована на території Ружичанської сільської ради на ім`я ОСОБА_1 . Документація із землеустрою, додана до звернення, не містить каталогу координат земельної ділянки, у зв`язку з чим неможливо встановити місцезнаходження земельної ділянки, доданий CD-диск не містить підписаного електронно-цифровим підписом обмінного файлу, тому не може бути завантажений в національну кадастрову систему. Оскільки технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, була розроблена до 01.01.2013 року, ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до державних кадастрових реєстраторів Відділу із документацією із землеустрою, розробленою відповідно до вимог діючого законодавства та електронним документом (у форматі ХМL), підписаним електронно-цифровим підписом виконавця робіт.

Також судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-21726-СГ від 23.08.2016 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , яка розташована за межами населених пунктів Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,40 га з кадастровим номером :03:009:0631 та 15.09.2016 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 16399000).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтями 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

У частині першій статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений частиною другою статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Частинами другою та п`ятою статті 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року, №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», №1952-ІV, (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Положеннями частини першої статті 19, частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час набуття у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_2 ) визначено що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, державних актів на право власності або право постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Записи до державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта стосовно того, що аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності на нерухоме майно набувається особами в порядку, визначеному законом, який існував на час такого набуття, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього відповідно до Закону №1952-ІV, яка (реєстрація) є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Разом з тим зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин, а саме передання у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки визначався нормами ЗК України N 2768-III від 25.10.2001 року у відповідній редакції, відповідно до якого право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (ч. 1 ст. 125 ЗК України).

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року № 43, (далі - Інструкція № 43), державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Порядок ведення Книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі встановлюється наказом Держкомзему України (пункт 3.3 Інструкції №43).

Відповідно до п.п. 10, 11 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року, №1021, записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Статтею другою Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень - єдина державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обмеження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1952-IV речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна (частина сьома статті 3 Закону № 1952-IV).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно.

З аналізу норм права вбачається, що для одержання у власність земельної ділянки у 2007 році, яка є нерухомим майном, недостатньо було лише факту отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, для виникнення такого права власник повинен був здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

В разі спору, суду необхідно обов`язково перевіряти чи було проведено таку реєстрацію у встановленому законом порядку, в тому числі, чи було внесено відповідні відомості про державну реєстрацію безпосередньо до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку (узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №362/3551/18).

Як вбачається зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №125969 та листа відповіді №804/418 17 0.33 від 13.11.2017 року Відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідного запису до Книги записів про державну реєстрацію державних актів про державну реєстрацію переданої позивачу у власність земельної ділянки не вчинено, сторони цю обставину не оспорюють.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності ОСОБА_1 факту набуття нею права власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки досліджених судом доказів та не містять обґрунтованих підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко