Справа № 448/884/20 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/3241/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

з участю представника Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області - Шумейка Д.С., представника Полтавської обласної прокуратури Мельничук Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, Державної казначейської служби України та Прокуратури Полтавської області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду,-

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2020 року Клопотання ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , про проведення судової психологічної експертизи, задоволено частково.

Призначено по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, Державної казначейської служби України та Прокуратури Полтавської області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду судову психологічну експертизу, доручивши проведення такої Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз міністерства юстиції України (місцезнаходження: 79024, м.Львів, вул.Липинського, 54).

Поставивлено перед експертами наступні питання:

1) Чи наявні у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають повноцінному соціальному функціонуванню та психологічному благополуччю і виникли внаслідок незаконних дій правоохоронних органів у ході проведення обшуку 10.10.2019 року та внаслідок подальшого протиправного утримання та неповернення вилучених у їх житлі готівкових коштів в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000043 від 23.04.2019 року;

2) Чи є ситуація, пов`язана з проведенням обшуку 10.10.2019 року та внаслідок подальшого протиправного утримання та неповернення вилучених у ОСОБА_1 готівкових коштів в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000043 від 23.04.2019 року для нього, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 психотравмуючою?

3) Якщо ситуація є психотравмуючою, то чи завдано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 страждань (моральної шкоди)?

4) Чи завдані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 страждання (моральна шкода), знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку проведенням обшуку 10.10.2019 року та внаслідок подальшого протиправного утримання та неповернення вилучених у ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000043 від 23.04.2019 року готівкових коштів?

5) Якщо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдані страждання (моральна шкода), який орієнтовний розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?

В задоволенні решти заявлених вимог позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у клопотанні, - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило Головне управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області.

В апеляційній скарзі посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє обґрунтування обрання судом саме даного виду експертизи та не враховано обставини справи, які мають значення для призначення експертизи.

Стверджує, що судом не було враховано факт того, що майно позивачам повернуто у повному обсязі ще 27 листопада 2019 року, відтак вважає, що позивачам моральна шкода могла бути завдана з 03 жовтня 2019 року по 27.11.2019 року. Враховуючи той факт, що з моменту ймовірного заподіяння моральної шкоди до моменту винесення ухвали про призначення експертизи пройшов майже рік, вважає, що відсутня доцільність призначення такої експертизи.

Вказує, що суд неправильно обрав вид експертизи та експертну установу та вважає, що у випадку призначення експертизи, повинен був призначити виключно судову психологічну експертизу з використанням поліграфу. Окрім того, вважає, що у даній справі відсутні підстави для призначення експертизи взагалі, оскільки наявна судова практика Верховного Суду свідчить про явну необґрунтованість позовних вимог.

Стверджує, що шкода, яку позивач просить відшкодувати, не перебуває у необхідному причинно-наслідковому зв`язку з діями органів слідства та прокуратури, дії слідчого або прокуратури щодо неповернення або несвоєчасного повернення вилучених речей не оскаржувались та не визнавались протиправними.

Просить скасувати ухвалу суду та поновити провадження у справі. .

Заслухавши представника Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області - Шумейка Д.С. та представника Полтавської обласної прокуратури Мельничука Ю.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в липні 2017 року ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, Державної казначейської служби України та Прокуратури Полтавської області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду.

Одночасно із позовною заявою позивачі звернулись із клопотанням про призначення, справі судової психологічної експертизи з метою визначення глибини моральних страждань. На вирішення експертів просили поставити наступні запитання:

чи наявні у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають повноцінному соціальному функціонуванню та психологічному благополуччю і виникли внаслідок незаконних дій правоохоронних органів у ході проведення обшуку 10.10.2019 року та внаслідок подальшого протиправного утримання та неповернення вилучених у їх житлі готівкових коштів в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000043 від 23.04.2019 року;

чи є ситуація, пов`язана з проведенням обшуку 10.10.2019 року та внаслідок подальшого протиправного утримання та неповернення вилучених у ОСОБА_1 готівкових коштів в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000043 від 23.04.2019 року для нього, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 психотравмуючою? Якщо ситуація є психотравмуючою, то чи завдано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 страждань (моральної шкоди)?

чи завдані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 страждання (моральна шкода), знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку проведенням обшуку 10.10.2019 року та внаслідок подальшого протиправного утримання та неповернення вилучених у ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000043 від 23.04.2019 року готівкових коштів? Якщо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдано страждань (моральної шкоди), який може бути встановлено розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду)?

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи клопотання про призначення судову психологічну експертизу, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання є підставним, оскільки для повного та об`єктивного вирішення спору необхідні спеціальні знання у сфері психології

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Правові відносини щодо проведення судових експертиз, крім відповідних процесуальних кодексів, регулюються: Законом України «Про судову експертизу»; наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз" від 8 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року №144/5112 з наступними змінами); наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах» від 24 грудня 2003 року №170/5113; іншими нормативно-правовими актами, що стосуються питань судової експертизи.

Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України п.9 від 31.03.1995 №42 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин.

При встановленні суми моральної шкоди, за вищевказаними позовними вимогами, за даним позовом суд враховує характер и ступінь, випробуваних потерпілим душевних і фізичних страждань, переживань, тяжкість вимушених змін в його житті.

Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» від 08 жовтня 1998 року № 53/5 передбачено основні види експертиз, серед яких є психологічна експертиза (п.1.2.6 Інструкції).

Згідно п. 6.6. розділу зазначених Науково-методичних рекомендацій, одне з питань, яке вирішує психологічна експертиза - який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду).

Згідно ч.6 ст.15 Закону України «Про судову експертизу» проведення інших експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Згідно із ч. 2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підстави обов`язкового призначення судом експертизи визначені статтею 105 ЦПК України.

При цьому за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст.72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Відповідно до ст.7 Закону «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Таким чином, враховуючи вимоги закону про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, зміст позовних вимог, предмет спору, колегія суддів вважає, що для з`ясування обставин справи необхідні спеціальні знання у сфері психології, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення по даній цивільній справі судову психологічну експертизу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.