ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 646/681/17

провадження № 22ц/818/5491/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

імена (найменування) сторін:

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2021 року в складі судді Проценко А.М.,

у с т а н о в и в:

В січні 2017 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Сафіра Федіра Олеговича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 20 липня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 3 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак умови кредитного договору відповідачка не виконала, допустила заборгованість, яка станом на 31 грудня 2016 року склала суму в загальному розмірі 40 889,98 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 2 806,01 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 32 080,44 грн, заборгованості за пенею та комісією 3 580,20 грн, штрафів - 500,00 грн (фіксована частина) та 1 923,33 грн (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в указаному розмірі, а також 1 600,00 грн судового збору.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року позов АТ «КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2011 року в загальному розмірі 40 889,98 грн та 1 600,00 грн судового збору.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є доведеним та підлягає задоволенню з підстав, передбачених статтею 1054 ЦК України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року задоволена. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачка за наявності поважних причин не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, а також не подала відзиву на позовну заяву, а докази, на які посилається її представник, мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2011 року в загальному розмірі 1 337,06 грн та судовий збір в розмірі 52,31 грн.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідачки на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредиту, суд першої інстанції послався на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до якої Тарифи банку, Умови та правила надання банківських послуг, які не підписувались при заповненні заяви-анкети позичальником, не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлені цими документами відсоткова ставка, пеня та штрафи не можуть бути застосовані при визначенні кредитної заборгованості.

05 серпня 2021 року Крилова Олена Леонідівна представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови в задоволенні позову в указаній частині, оскільки банк надав відповідачці кредит, а відповідачка його не повернула. Оскільки ОСОБА_1 скористалася коштами понад встановлений ліміт, висновок суду першої інстанції про залишення позову без задоволення в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за тілом кредиту понад встановлений ліміт є помилковим.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на правову позицію, яка міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки в матеріалах справи відсутні обгрунтовані заперечення відповідачки та відповідні докази проти вимог позивача. Під час укладення договору відповідачка підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторони узгодили істотні умови кредитування, зокрема порядок нарахування процентів та сплати штрафів.

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 20 липня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 3 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак умови кредитного договору відповідачка не виконала, допустила заборгованість, яка станом на 31 грудня 2016 року склала суму в загальному розмірі 40 889,98 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 2 806,01 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 32 080,44 грн, заборгованості за пенею та комісією 3 580,20 грн, штрафів - 500,00 грн (фіксована частина) та 1 923,33 грн (процентна складова), яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20 липня 2011 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачкою.

Указаною довідкою, з умовами якої погодилася відповідачка, передбачена базова процентна ставка в місяць 3% на місяць; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним; пеня = пеня 1 (базова процентна ставка за договором / 30 нараховується за кожний день прострочки кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн в місяць, нараховується один раз в місяць, за умови прострочки по кредиту або процентів п`ять і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50,00 грн і більше; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, а саме 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Тобто сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також порядок та умови сплати штрафів.

Термін дії картки № НОМЕР_1 лютий 2015 року.

Початковий кредитний ліміт в подальшому змінювався (його було збільшено та зменшено), що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 . Остання зміна кредитного ліміту відбулася 11 листопада 2019 року.

ОСОБА_1 користувалася кредитним коштами, що підтверджується випискою банку.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Із розрахунку заборгованості, доданого банком до позовної заяви, вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить суму в розмірі 2 806,01 грн, який відповідачкою не спростовано.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду першої інстанції, вбачається, що заборгованість за процентами з урахуванням 36% річних, 30% річних та 34,8% річних станом на 28 лютого 2015 року складає суму в розмірі 3 962,92 грн.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» лише частини заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 337,06 грн, а також відмови в задоволенні позову в частині вирішення спору про стягнення процентів за користування кредитом за договором від 20 липня 2011 року в розмірі 3 962,92 грн та штрафів в розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та 1 923,33 грн (процентна складова) у суду першої інстанції не було.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриатБанк» заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2011 року в загальному розмірі 9 192,26 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 2 806,01 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 3 962,92 грн, штрафів - 500,00 грн (фіксована частина) та 1 923,33 грн (процентна складова).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені позивачачем, документально підтверджуються - за подачу позовної заяви в розмірі 1 600,00 грн; за подачу апеляційної скарги - в розмірі 2 400,00 грн (а. с. 1, 112).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 909,09 грн із розрахунку: 40 889,98 грн (позовні вимоги) : 9 192,26 грн (задоволені позовні вимоги) = 4,4; 1 600,00 грн + 2 400,00 грн = 4 000,00 грн : 4,4.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д, , рах. № НОМЕР_3 , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2011 року в загальному розмірі 9 192,26 грн (дев`ять тисяч сто дев`яносто дві грн 26 коп.) та 909,09 грн (дев`ятсот дев`ять грн 09 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук