П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 564/2395/21

Провадження № 22-ц/4815/1515/21

Головуючий у суді першої інстанції:

суддя Олійник П.В.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області

постановлено повним текстом 06 вересня 2021 року

в м. Костопіль Рівненської області

(Фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось).

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач1 Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів);

відповідач2 Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області;

третя особа Акціонерне товариство "Родовід Банк";

представники учасників справи:

позивача ОСОБА_2 , адвокат Клострейх Олена Володимирівна;

за участі: представника позивача адвоката Клострейх Олени Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Акціонерне товариство "Родовід Банк"; про зняття арешту на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Акціонерне товариство "Родовід Банк" (далі АТ "Родовід Банк"); про зняття арешту на нерухоме майно. Мотивуючи свої вимоги, зазначав, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого ВРЕР ДАІ м. Костопіль УДАІ УМВС України в Рівненській області 18 серпня 2010 року, він є власником автомобіля MERSEDES - BENZ ML 350, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 .

Вiдповiдно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № P65228 від 14 вересня 2020 року на автомобіль легковий MERSEDES - BENZ ML350, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова: НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_5 , накладено арешт та заборонено його відчужувати. Підставою є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП №47443561, видана 11 червня 2015 року, видавник: ВДВС Костопільського РУЮ державний виконавець Ковальчук С. Л.

На підставі довіреності від 03 вересня 2020 року Лонський І.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо надання інформації про зазначене виконавче провадження.

У відповіді від 03 лютого 2021 року Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вказувалося, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/369/38/14, виданого 13 лютого 2015 року Києво - Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк", 04 серпня 2015 року було завершене на підставі п. 16 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, а тому у відділу відсутні правові підстави для зняття арешту з майна боржника).

18 березня 2021 року позивач звернувся з запитом до Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), де просив надати інформацію, до якого відділу державної виконавчої служби направлено матеріали виконавчого провадження № 2/369/38/14.

Станом на день подання позовної заяви АТ "Родовід Банк" перебувало в стані припинення, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповіді від 31 березня 2021 року № 6073 Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надав інформацію, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/369/38/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованості в сумі 1 015 596,95 грн. та 1 073,00 грн. витрат було 04 серпня 2015 року завершено відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", а виконавчий документ було направлено для виконання за належністю до відділу державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління юстиції.

07 квітня та 19 травня 2021 року позивач звертався із запитами до Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання інформації про хід виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/369/38/14, однак відповіді на свої звернення не отримував.

Після цього, 09 червня 2021 року, позивач звернувся зі скаргою до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на бездіяльність Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У своєму листі № 29108/3-21 від 22 липня 2021 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вказало, що згідно з інформацією, наданою Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що 01 вересня 2015 року до відділу з Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області надійшов виконавчий лист № 2/369/28/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" боргу в розмірі 1 017 769,95 грн., за місцем знаходження майна боржника, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в листі зазначалось, що 08 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), оскільки згідно з інформацією, яка містилась в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що надійшла з Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, право власності на вищевказану квартиру припинено 05 червня 2013 року. Повторно до відділу виконавчий документ на примусове виконання не надходив. Надати більш детальну інформацію не вбачалося за можливе у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання.

З наведених спонукань просив звільнити з-під арешту автомобіль марки MERSEDES - BENZ ML350, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова: НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 виданого ВРЕР ДАІ м. Костопіль УДАІ УМВС України в Рівненській області 18 серпня 2010 року, за виконавчим провадженням №47443561 накладено Костопільським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Києво-Святошинський районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: АТ "Родовід Банк"; про зняття арешту на нерухоме майно відмовлено.

На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликався він покликався на її незаконність і необґрунтованість.

На її обґрунтування зазначалось про неврахування того, що на даний момент щодо позивача відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, а матеріали попереднього виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання.

Окрім цього, вважає хибними посилання місцевого суду про необхідність вирішення процесуального питання про зняття арешту з майна шляхом оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Посилався, що ОСОБА_1 не є стороною жодного виконавчого провадження, оскільки у ТОВ "ФК "Фаворіт", для якої АТ "Родовід Банк" відступило право вимоги, відсутні будь-які претензії до нього.

З огляду на викладене просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду попередньої інстанції у новому складі.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи особи, що подала апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відмовляючи позивачу у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зокрема, вказав, що ОСОБА_1 не може пред`являти позов до державної виконавчої служби, оскільки у судовому процесі він є боржником і законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання зняття арешту з майна, а саме шляхом оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

З такими висновками погоджується й апеляційний суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України також визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, кожній особі гарантується звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав.

У той же час закріплене в законі право на доступ до суду не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням.

Зокрема, гарантоване ст. 55 Конституції України право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Так, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав та інтересів здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснено, що в разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження".

У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК.

Як встановлено судом, позивач є боржником перед ПАТ "Родовід Банк", і є стороною виконавчого провадження. Безпосередньо позовні вимоги до стягувача як особи, в інтересах якої накладено арешт, не заявляються.

Між тим, враховуючи, що арешт накладений на майно (транспортний засіб) ОСОБА_1 державним виконавцем з метою забезпечення примусового виконання рішення суду, він не може пред`являти позов до державної виконавчої служби, адже у судовому процесі він є боржником і законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання про зняття арешту з майна, а саме шляхом оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року по справі № 712/12136/18, згідно з якою коли арешт накладено на майно особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, то вона не може виступати позивачем у справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Аналогічний за змістом висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, а також у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 544/394/18, від 29 липня 2020 року у справі №161/3171/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20, від 04 листопада 2020 року у справі № 520/7100/19, від 20 січня 2021 року у справі № 157/298/19.

Суд попередньої інстанції правильно зазначив, що відповідно до позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким іншим не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про цивільне право на це майно, а стосується зняття/незняття органом державної виконавчої служби арешту, накладеного під час виконавчого провадження в інтересах стягувача.

Статтею 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Повно і правильно з`ясувавши обставини процесуального питання та встановивши, що ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні, то його вимоги до Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області не підлягають вирішенню у позовному провадженні, оскільки законом передбачено інші форму та зміст звернення й порядок оскарження дій та рішень виконавця.

Тому апеляційний суд доводи заявника відхиляє за їх безпідставністю, оскільки вони жодним чином не спростовують правильності висновків суду попередньої інстанції.

Згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Помимо викладеного, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до цілком (повністю) хибного розв`язання даного питання, чи інших обставин, які є обов`язковим мотивом для унеможливлення законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали, заявником зазначено не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом не здобуто.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 21.12.2021

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків