Провадження № 22-ц/801/126/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з цивільних справ Войтка Ю. Б., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року у цивільній справі № 127/14631/19

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , про визнання недійсними рішень співвласників багатоквартирного будинку, визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком,

встановив:

04 грудня 2020 року з Вінницького міського суду Вінницької області для апеляційного розгляду надійшла зазначена справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року, поданою до апеляційного суду через суд першої інстанції 30 листопада 2020 року, з якої вбачається, що ця скарга подана понад встановлені процесуальні строки та з порушенням вимог статті 356 ЦПК України.

Так, звертаючись 30 листопада 2020 року з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 17 вересня 2020 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, порушивши питання про поновлення строку, скаржник не навела обґрунтованих підстав для його поновлення з посиланням на докази, які підтверджують поважність його пропуску, та не надала жодних доказів на підтвердження доводів заявленого клопотання.

Також при зверненні до суду із вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору враховуючи скрутний майновий стан.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року та звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано особі, яка її подала, строк для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами на підтвердження її доводів, а також для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 305 грн 20 коп. за вказаними в ухвалі платіжними реквізитами, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Однак, відповідно до довідки Укрпошти від 08.01.2021 рекомендований лист зі штрих-номером 871 разом з копією ухвали Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року адресований ОСОБА_1 за вказаною скаржником в апеляційній скарзі адресою: АДРЕСА_1 , 11.01.2021 повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Листом Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області 02.58-10/2174 від 17.12.2020 повідомлено про відкриття рахунку Вінницького апеляційного суду, який введено в дію 01.01.2021, для зарахування судового збору до бюджету на рівні Вінницької міської територіальної громади по ККДБ 22030101 «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050)» за відомчою ознакою «80» - «Апеляційні суди».

За таких обставин, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повторно залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснено скаржнику про необхідність сплати судового збору за подання цієї апеляційної скарги у розмірі 2 305 грн 20 коп. за вказаними у цій ухвалі платіжними реквізитами станом на 01 січня 2021 року (про що надати апеляційному суду оригінал відповідного платіжного документу).

Цією ж ухвалою скаржнику відмовлено у задоволенні клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження та звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Роз`яснено, що протягом вказаного строку скаржник має право звернутись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин пропуску та надати відповідні докази на їх підтвердження. У разі невиконання вимог ухвали в цій частині у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, а у випадку невиконання вимог ухвали в частині сплати судового збору - апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

18.02.2021 згідно з довідкою Укрпошти до апеляційного суду повернуто за закінченням терміну зберігання рекомендований лист зі штрих-номером 372 разом з копією ухвали Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2021 року адресований ОСОБА_1 за вказаною скаржником в апеляційній скарзі адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 22 лютого 2021 року вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху скаржником не виконані і про причини невиконання суду не повідомлено.

Разом з тим, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» вказано, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач (у даному випадку скаржник), як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

За загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

В той же час, відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання процесуальні документи надсилаються учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважаються доставленими, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернене поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 921/6/18).

Таким чином, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її в апеляційній скарзі.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 2-4159/12 (753/12496/18), (провадження № 61-4961св19).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Саме позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, а тому повинна була цікавитися ходом її розгляду в суді апеляційної інстанції.

Судовий розгляд справи повинен бути законним, неупередженим та незалежним, а, крім того, не повинен навмисно затягуватися учасниками процесу.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційний суд двічі надсилав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на адресу, яку ОСОБА_1 вказала у апеляційній скарзі, та за якою вона неодноразово отримувала кореспонденцію під час розгляду справи у суді першої інстанції, проте листи поверталися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто отримувач, достовірно знаючи, що ним направлена апеляційна скарга до суду, не здійснював жодних дій для отримання поштових відправлень із суду та не виявляв жодного інтересу до розгляду його апеляційної скарги майже три місяці.

Суд враховує зазначені обставини щодо поведінки ОСОБА_1 , яка не повідомляла суд про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання нею листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, провадженням у справі тривалий час (більше ніж два місяця) не цікавилася, тому використовує надані їй процесуальні права на свою користь, для того щоб затягнути час розгляду справи за своєю ж апеляційною скаргою, та яку не можна визнати добросовісною.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 216/5341/14-ц (провадження № 61-25996св18).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням того, що скаржником не було виконано вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги як в частині сплати судового збору відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, так і в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження у визначений апеляційним судом строк, відповідно до вимог частини четвертої статті 357, пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року у цивільній справі № 127/14631/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , про визнання недійсними рішень співвласників багатоквартирного будинку, визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко