У Х В А Л А

про забезпечення позову

10.12.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі головуючого судді Єпішина Ю.М., розглянувши заяву адвоката Зіновкіної Олени Павлівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позовуадвоката Зіновкіної Олени Павлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , яка за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку, з внесенням відповідних відомостей до реєстру заборон.

В обґрунтування заяви посилається на ті обставини, що до Херсонського міського суду Херсонської області подано позов адвоката Зіновкіної Олени Павлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя. Предметом спору по даній справі є встановлення факту проживання однією сім`єю та визначення права на спільне сумісне майно позивача і відповідача житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок придбаний за 277200,00грн., за двома договорами купівлі-продажу житлового будинку спільно позивачем та відповідачем. Право власності на вказаний житловий будинок оформлено за відповідачем. На думку позивача в даному випадку існує необхідність у забезпеченні позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідач має можливість самостійно розпорядитися спірним майном.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно норм ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно ч.ч.1-3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч.7 ст. 153 ЦПК України).

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 01.12.2017 року відповідачу належить 1/3 частина будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 01.12.2017 року відповідачу належить 2/3 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом спору по даній справі є встановлення факту проживання однією сім`єю в період з квітня 2013 року до вересня 2021 року та поділ майна, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 108580638 сформований 21.12.2017 року спірне нерухоме майно -житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , розмір частки 1/1, та придбане в період 2013-2021 років.

Суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

При цьому, накладання арешту на майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Разом з тим, перевіривши заяву про забезпечення позову, враховуючи позовні вимоги про поділ майна, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість зазначеної заяви та вважає, що накладення арешту на 1/2 частину вказаного майна є доцільним, достатнім та співрозмірним майбутнім позовним вимогам.

За таких обставин, заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту підлягає частковому задоволенню.

Вимоги в частині заборони іншим особам вчиняти будь-які дії відносно вказаного майна з внесенням відповідних відомостей до реєстру заборон, не є конкретизованими та обґрунтованими. А тому задоволенню не підлягають.

При задоволенні заяви про забезпечення позову, суд також керується прецендентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме, в рішенні «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, яким встановлено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Враховуючи, що накладення арешту спірне нерухоме майно не тягне можливих збитків та будь-яких витрат у зв`язку із цим відповідач не несе, підстави обов`язкового застосування зустрічного зобов`язання (ч. 3ст. 154 ЦПК) відсутні, - суд не застосовує зустрічне забезпечення.

Керуючись ст. ст. 151 -153, 157 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву адвоката Зіновкіної Олени Павлівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позовуадвоката Зіновкіної Олени Павлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Копію ухвали про забезпечення позову невідкладно направити всім учасникам справи та для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.М.Єпішин