Справа № 310/6890/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Олійник Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказує на те, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2004 року. У квартирі з 04.07.2009 року зареєстроване місце проживання її онуки ОСОБА_3 і правнука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак відповідачка з сином у квартирі з серпня 2009 року не проживають. Фактичне місце проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 їй не відомо. У добровільному порядку відповідачка з реєстрації не бажає знятися. Відповідачі не є членами її сім`ї, вони не пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі спричиняє для неї додаткові витрати на комунальні послуги, крім того, вона не може оформити субсидію. Посилаючись на ст. 391 ЦК України позивач просить суд визнати відповідачів такими, що тратили право користування житловим приміщенням у її квартирі.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , яка діє також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Бердянського міськрайонного суду, оскільки за зареєстрованим місцем проживання судові повістки не отримує. Відзив на позов не подала.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів, в заочному порядку, за наявними матеріалами.

Дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_2 є власником 1/5 частки будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2004 року ( а.с.5-6) і займає квартиру АДРЕСА_3 у цьому будинку.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Бердянська про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №602 від 12.07.2021р. за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.16).

Допитані у судовому засідання свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суду показали, що є сусідами ОСОБА_2 , проживають у будинку АДРЕСА_5 . Позивачка ОСОБА_2 живе по сусідству. ОСОБА_3 і її сина ОСОБА_4 вони у квартирі позивачки ніколи не бачили. Зі слів позивачки їм відомо, що онука начебто проживає в Росії.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що є дочкою Позивачки ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донькою. Донька веде асоціальний спосіб життя. Проживала разом з чоловіком і двома дітьми десь у Росії. Потім їй повідомили, що ОСОБА_3 начебто в Росії позбавили батьківських прав. Ігнат проживає з батьком в Ставропольському краї в Росії, точної адреси проживання вона не знає. Де зараз проживає ОСОБА_3 їй також не відомо, оскільки більше п`яти років вона її не бачила і з нею не спілкувалася. ОСОБА_3 однією сім`єю з ОСОБА_2 ніколи не проживала, спільного господарства вони ніколи не вели. Мати зареєструвала ОСОБА_3 на її прохання для того щоб оформити виплати після народження дитини.

Згідно з довідкою вуличного комітету №13 м. Бердянська (а.с.17) ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 не проживають з серпня 2009 року.

З наданої відділом освіти виконкому Бердянської міської ради Запорізької області довідки №883 від 08.11.2021р. вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в жоден заклад загальної середньої освіти Бердянської міської територіальної громади не зарахований.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 і її син ОСОБА_4 не є членами сім`ї позивача ОСОБА_2 , оскільки спільно з власником квартири відповідачі не проживають з серпня 2009 року, спільним побутом з нею вони не пов`язані.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Права членів сім`ї власника є похідними від прав власника житла.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

До такої правової позиції дійшов Верховний суд України у своїй постанові у справі №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року

Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування майном.

Керуючись ст.ст.319, 391 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцять днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 13.12.2021 року.

Суддя І. П. Прінь