Провадження № 2/522/2545/21
22 лютого 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Донцова Д.Ю.
за участі секретаря судового засідання Смоковій А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Комунальної установи «Одеської обласної філармонії» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,-
До Приморського районного суду м. Одеси 08.09.2020 року із позовною заявою звернувся представник Комунальної установи «Одеської обласної філармонії» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.
КУ «Одеська обласна філармонія» було виконано судові рішення суду апеляційної інстанції та виплачено: ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2017 року по 20.02.2018 року у розмірі 32 606,59 з відрахуванням податків та зборів, а також ОСОБА_2 заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2017 року по 29.03.2018 року у розмірі 37 855,06 грн. з відрахуванням податків та зборів.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно сплачували на рахунок КУ «Одеська обласна філармонія» незаконно отримані ними кошти, в листопаді 2019 року були звільнені з посад на підставі закінчення терміну дії контрактів та припинили добровільно повертати незаконно отримані ними кошти.
У зв`язку з вищевказаним, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів (майна) у розмірі 8005,57 грн. та з ОСОБА_2 безпідставно отриманих грошових коштів (майна) у розмірі 26 323,96 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2020 року зазначений позов було залишено без руху.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 22.02.2021 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовної заяви з наступних підстав.
Судом встановлено, що у червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси суду з позовом до КУ «Одеська обласна філармонія» про визнання протиправними та скасування наказів в частині їх звільнення, поновлення на посаді, зобов`язання внести зміни до їх трудових книжок та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2017 року по день ухвалення рішення по справах.
Рішенням Приморського районного суду від 09.10.2017 року у справі №522/10590/17 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до КУ «Одеська обласна філармонія» відмовлено, однак постановою Апеляційного суду Одеської області від 20.02.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення суду від 09.10.2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, та зокрема стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2017 року по 20.02.2018 року у розмірі 66 078,94 грн. з утриманням податків, страхових внесків та інших обов`язкових платежів та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Дані обставини вбачаються з Постанови Верховного суду від 08.08.2018 року у справі №522/10590/17, якою касаційну скаргу КУ «Одеська обласна філармонія» задоволено частково, постанову апеляційного суду Одеської області від 20.02.2018 року скасовано, рішення Приморського районного суду від 09.10.2017 року від 09.10.2017 року залишено в силі.

КУ «Одеська обласна філармонія» було виконано судове рішення суду апеляційної інстанції від 20.02.2018 року та виплачено ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2017 року по 20.02.2018 року у розмірі 32 606,59 з відрахуванням податків та зборів, що підтверджується довідкою №154 від 14.07.2020 року про погашення заборгованості.

Також, у червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси суду з позовом до КУ «Одеська обласна філармонія» про визнання протиправними та скасування наказів в частині їх звільнення, поновлення на посаді, зобов`язання внести зміни до їх трудових книжок та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2017 року по день ухвалення рішення по справах.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2017 року у справі №522/10592/17 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до КУ «Одеська обласна філармонія» відмовлено, однак постановою Апеляційного суду Одеськкої області від 28.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було частково задоволено, рішення суду від 15.12.2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково, та зокрема стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 75 359,69 грн. з утриманням податків, страхових внесків та інших обов`язкових платежів та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Дані обставини вбачаються з Постанови Верховного суду від 10.04.2019 року у справі №522/10590/17, якою касаційну скаргу КУ «Одеська обласна філармонія» задоволено, постанову апеляційного суду Одеської області від 20.02.2018 року скасовано, рішення Приморського районного суду від 09.10.2017 року від 09.10.2017 року залишено в силі.

КУ «Одеська обласна філармонія» було виконано судове рішення суду апеляційної інстанції від 28.03.2018 року та виплачено ОСОБА_2 заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2017 року по 29.03.2018 року у розмірі 37 855,06 грн. з відрахуванням податків та зборів, що підтверджується довідкою №153 від 14.07.2020 року про погашення заборгованості.

Доказів протилежного та будь-яких заперечень щодо перерахування позивачем вказаних сум коштів за судовими рішеннями відповідачами суду не подано.

Позивач вважає, що перераховані відповідач кошти внаслідок виконання судового рішення, отримані відповідачами безпідставно.

Як зазначив позивач в позовній заяві, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язались добровільно сплачувати на рахунок КУ «Одеська обласна філармонія» незаконно отримані ними кошти, а в листопаді 2019 року були звільнені з посад на підставі закінчення терміну дії контрактів та припинили добровільно повертати незаконно отримані ними кошти.

Наказом від 12.11.2019 року №77-к ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було звільнено у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

Відповідно до Довідки про утримання із заробітної плати ОСОБА_1 за 2018-2019 роки з заробітної плати ОСОБА_1 утримано 24 601,02 грн.

Відповідно до Довідки про утримання із заробітної плати ОСОБА_2 за 2019 рік з заробітної плати ОСОБА_2 утримано 11 531,10 грн.

Таким чином, неповернута сума безпідставно набутих грошових коштів ОСОБА_1 з урахуванням утриманих коштів із заробітної плати становить 8005,57 грн., а неповернута сума безпідставно набутих грошових коштів ОСОБА_2 з урахуванням утриманих коштів із заробітної плати становить 26 323,96 грн.

Доказів повернення грошових коштів у повному розмірі, заперечень щодо заявлених позивачем вимог, відповідача суду не надано.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4)відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

У даному спорі позивач повинен довести наявність трьох умов, які б підтверджували зобов`язання з безпідставного набуття майна, а саме: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України), суд вважає що зазначені умови позивачем доведені.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи, що відповідачами не надано доказів повернення безпідставно отриманих коштів у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4404,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 01.10.2020 року.

Оскільки, судом задоволено позовні вимоги позивача сума сплаченого судового збору, належить стягненню з відповідачів на користь позивача, в рівних частинах по 50% у розмірі 2202,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунальної установи «Одеська обласна філармонія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на корить Комунальної установи «Одеська обласна філармонія» (, м. Одеса, вул. Буніна, 15) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8005 (вісім тисяч п`ять) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на корить Комунальної установи «Одеська обласна філармонія» (, м. Одеса, вул. Буніна, 15) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 26 323 (двадцять шість тисяч триста двадцять три) гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на корить Комунальної установи «Одеська обласна філармонія» (, м. Одеса, вул. Буніна, 15) 50% суми сплаченого судового збору у розмірі 2202 (дві тисячі двісті дві) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на корить Комунальної установи «Одеська обласна філармонія» (, м. Одеса, вул. Буніна, 15) 50% суми сплаченого судового збору у розмірі 2202 (дві тисячі двісті дві) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний тест рішення суду складено 22.02.2021 року.

Суддя: Д.Ю. Донцов