Справа №278/1515/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., отримавши заяву Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ВСТАНОВИВ:

До суду Новогуйвинським виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним комунальним підприємством подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Пунктом 4 частини 3 статті 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно вимог частини 2 статті 169 ЦПК України, одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Однак, заяву про видачу судового наказу з додатками представник стягувача всупереч вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України подає в одному примірнику, що позбавляє суд виконати вимоги ч. 2 ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Крім того, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, місце реєстрації ОСОБА_2 на території Житомирської області не значиться, а тому встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника не вбачається можливим.

В силу ч. 9 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявнику, наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ч. 2 ст. 164, ч. 1 п. 1, ч. 9 ст. 165, 259-260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, що передбачений ст. ст. 354, 355 ЦПК України, розділом XIII "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року).

Суддя О.М.Дубовік