Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2635/21
Провадження № 2/376/1654/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р.

Сквирський районний суд Київської областів складі:

головуючого судді - Віговського С.І.,

при секретарі - Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору дійсним, визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 73,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а також зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати попереднього власника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим будинком зі скасуванням реєстрації його місця проживання за вказаною адресою.

До підготовчого судового засідання позивач не з`явилася, просила суд справу слухати за її відсутності, підтримала позовні вимоги вказані в позовній заяві, про що подала до суду відповідну заяву.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала до суду письмову заяву в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 73,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами.

При звернені до нотаріуса та Державної реєстраційної служби для реєстрації права власності на житловий будинок, позивачу було відмовлено у нотаріальному посвідченні угоди та державній реєстрації права власності, оскільки дане майно перебуває в арешті реєстраційний номер обтяження 36253345, зареєстровано 14.04.2020 року державним виконавцем Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляруш А.М.

Колишній власник, ОСОБА_3 , у житловому будинку не проживає тривалий час, він лише формально є зареєстрованим у даному житловому будинку, комунальні послуги не сплачує та його власні речі у будинку відсутні.

Оскільки арешт майна порушує право власника на вільне використання та розпорядження своєю власністю, що суперечить загальним засадам володіння особою майном, тому підстави для подальшого накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 73,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, власником якого є ОСОБА_3 на даний час відсутні.

Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу у підготовчому провадженні з винесенням рішення у справі.

Згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статей 124, 129 Конституції України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Законодавець у частині першій статті 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.3 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні по суті позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77-80, 81, 235, 258, 259, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 321, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), про визнання договору дійсним, - задовольнити.

Зняти арешт та заборону вчинення реєстраційних дій з житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 73,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який був накладений на підставі постанови про арешт майна, серія та номер: 61349940 від 14 квітня 2020 року державним виконавцем Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поляруш А.М., реєстраційний номер обтяження 36253345.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 73,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, зі скасуванням реєстрації його місця проживання за вказаною адресою.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 73,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: господарська будівля літ. «Б», погріб літ. «В», убиральня літ. «Г», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, а також приміщення господарського блоку, літ. «Б»: гараж 18,90 кв.м., гараж 8,60 кв.м., допоміжне 10,90 кв.м., допоміжне 11,90 кв.м., допоміжне 11,60 кв.м., тераса 49,10 кв.м., загальною площею 111,00 кв.м.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: http://court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. І. Віговський