Справа №266/964/21
Провадження№ 2-з/266/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Шишилін О.Г. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 місце проживання якого за адресом: АДРЕСА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У Приморському районному суді м. Маріуполя зареєстрована заява ОСОБА_2 подана в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення, згідно якої просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 90,9 кв. м., житловою площею 52,8 кв. м., що належать ОСОБА_1 .

В обґрунтування посилається на те, що в період шлюбу з ОСОБА_3 ними було придбано будинок АДРЕСА_2 , право власності на який було зареєстровано за ним. Проте 21.12.2019 р. на підставі договору купівлі-продажу №1190 посвідченим нотаріусом Шабадаш Л.С. право власності на вказаний будинок було перереєстроване на ОСОБА_1 . Здійснення такого відчуження стало можливим через наявність довіреності на ім`я ОСОБА_3 , яка 27.07.2020 р. ним була відкликана. Здійснення відчуження будинку, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 про поділ якого він має намір звернутись до суду відбувалось без його відома та відповідно згоди. З оголошень, які розміщені на сайтах з продажу нерухомого майна йому стало відомо про намір новим власником ОСОБА_1 відчужити спірний будинок на користь сторонньої особи, що в свою чергу ускладнить вирішити питання про поділ цього будинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та відповідно призведе к вендикаційним позовам про витребування майна з чужого володіння. Таким чином оскільки заявник має намір звернутись із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, і враховуючи, що на теперішній час існує реальний ризик відчуження новим власником нерухомого майна на поділ якого він претендує, це може у майбутньому призвести до утруднення виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість заяві про накладення арешту, приходжу до висновку про таке.

Так, згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 159 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Враховуючи викладене, дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими у майбутньому позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання майбутнього рішення суду, та накладення арешту, на думку суду, у повній мірі забезпечить позовні вимоги в межах предмету спірних відносин між сторонами та не завдає збитків сторонам.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч.7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

На підставі викладено виходячи з обставин справи, вартості майна яке необхідно арештувати, суд для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові вважає, що заявнику необхідно встановити зустрічне забезпечення в розмірі 10 000 гривен.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149,150,153, 154 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт та заборонити проводити будь-які реєстраційні дії щодо наступного майна, зареєстрованого за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ ММУ УМВС України в Донецькій області 25.05.2012 року:

-житловий будинок, загальною площею 90,9 кв. м., житловою площею 52,8 кв. м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №123, за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відомості відповідно до ч. 1ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

-стягувач: ОСОБА_5 , код РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

-боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Визначити ОСОБА_5 , код РНОКПП НОМЕР_2 розмір зустрічного забезпечення у сумі 10000, 00 (десять тисяч) гривень та зобов`язати позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду за наступними реквізитами: отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, р/р UA0011792 , банк отримувач Держказначейська служба України, м. Київ, код банку 820172, ) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення позову та зобов`язати заявника у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Ухвала про зустрічне забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до апеляційного суду Донецької області протягом 15 днів після отримання копії ухвали.

Суддя: Шишилін О. Г.