Справа № 306/8/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 червня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Мацола О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 306/8/20 (Головуючий: Вінер Е.А.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка з відповідачем перебували в шлюбі, у якому народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька ОСОБА_3 з народження проживає з позивачем та перебуває на її матеріальному забезпеченні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, визначено місце проживання неповнолітньої дочки з позивачем. Фактично шлюбні відносини припинено більше трьох років, відповідач практично на наступний день після укладення шлюбу, під приводом пошуку роботи, виїхав за межі області, і з того моменту по місцю проживання позивача та дочки з`являвся вкрай рідко.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Практично з народження дитини відповідач не бере участь у її вихованні, навчанні та розвитку, не навідує доньку, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, духовним та моральним розвитком. Відповідач не виявляє бажання виконувати батьківські обов`язки, покладені на нього законом, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними. Вихованням та утриманням дитини позивач займається самостійно.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Свалявського районного суду від 30 квітня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : орган опіки та піклування Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області, орган опіки та піклування Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що не відповідає критеріям законності та обґрунтованості у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення вимог процесуального закону. ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки нею подано достатньо доказів про ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, які у сукупності підтверджують, що відповідач фактично після народження дитини ухиляється від свого обов`язку по вихованню дитини, зокрема: не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги того, що зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування батьком своїми обов`язками щодо виховання дитини. Жодними законодавчими нормами не зобов`язано того з батьків з ким проживає дитина вживати заходи впливу на іншого з батьків для спонукання останнього виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 , які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , який просить рішення залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Від органу опіки та піклування Баранинської сільської ради до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 грудня 2014 року виданого виконкомом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року , шлюб зареєстрований 01 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №77 розірвано.

Розрахунком заборгованості по аліментах стверджується, що станом на 01 вересня 2019 року заборгованість ОСОБА_2 на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по сплаті аліментів становить 9 982,30 гривень.

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за № 14-08/10 від 28 листопада 2019 року ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважають доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої дитини, оскільки батько дитини жодним чином не цікавиться долею своєї дитини, не відвідує її, не турбується про стан її здоров`я, не цікавиться нею, не займається її духовним вихованням та матеріальним утриманням.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що що відповідач життям дочки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, навчанні та розвитку, не відвідує дочку, не цікавиться про стан її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не виявляє бажання виконувати батьківські обов"язки, покладені на нього законом, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків та свідомо нехтує ними.

Проте, позивачем, всупереч приписів ст.ст.12, 81 ЦПК України, не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підставі яких можна дійти до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від участі у вихованні дитини, а наявність заборгованості по сплаті аліментів не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за № 14-08/10 від 28 листопада 2019 року, є недостатньо обґрунтованим, в ньому відсутні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, не наведено обставин про намагання вказаного органу як відповідального за захист прав дітей об`єктивно визначити ставлення батька до дочки та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердження факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду

Представником позивача - ОСОБА_5 у квітні було подано клопотання про приєднання доказів, а саме протокол індивідуальної консультації від 28.09.2020 року, Доповідна записка директора навчально-виховного комплексу «Престиж» від 17.02.2021 року та Доповідна записка практичного психолога ОСОБА_6 від 11.03.2021 року і дані докази судова колегія до уваги не приймає так як такі здобуті та надані після прийняття судового рішення від 30.04.2020 року і не були предметом розгляду суду першої інстанції, а суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення на момент його постановлення.

Згідно з п. 3 ст. 367 ЦПК України докази які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції не враховано обставини, які наведені в позовній заяві щодо невиконання відповідачем батьківських обов`язків та не приймання участі у вихованні дітей, не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б давали достатньо підстав для застосування такої крайньої міри, як позбавлення батьківських прав.

Інші доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 30 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 30 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: