П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Бисаги Т.Ю.

з участю секретаря: Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_1 , та апеляційної скаргою Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року у складі судді Бедьо В.І. справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Головного управління патрульної поліції в Закарпатській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури ,-

встановив:

24.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської обласної прокуратури в особі Ужгородської окружної (місцевої) прокуратури, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Державної казначейської служби України з зазначеним позовом та просив стягнути на його користь матеріальну шкоду завдану майну, що перебувало під арештом в розмірі 20029,00 грн., 16000,00 грн. суми сплаченої у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, та моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом їх списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Позов мотивує тим, що 30 березня 2007 року заступником прокурора міста Ужгород Черничко В. винесено постанову про порушення кримінальної справи за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 Кримінального кодексу України на підставі колективної заяви щодо звинувачення ОСОБА_1 в шахрайстві, що відбулось у спосіб присвоєння грошових коштів в сумі 21000,00 доларів США.

29 грудня 2007 року старшим слідчим Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенантом міліції Рачкулинець Б.С. винесено постанову про притягнення особи як обвинуваченого, якою ОСОБА_1 притягнуто як обвинуваченого і пред?явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Старшим слідчим Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенантом міліції Рачкулинець Б.С. після винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого здійснювались дії щодо схиляння позивача до вирішення майнових питань з заявниками колективної заяви щодо звинувачення ОСОБА_1 в шахрайстві, що відбулось у спосіб присвоєння грошових коштів в сумі 21000,00 доларів США, і цим самим якби здійснювався тиск та провокувалось визнання позивачем вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Після наданих позивачем пояснень та відмовившись визнавати вину в його сторону лунали від слідчого погрози, що стало підставою для заявлення відводу слідчому 10.01.2008 року. Листом від 16.01.2008 року №510М07 така була залишена в.о. прокурором міста Ужгорода без задоволення.

В подальшому при відсутності будь-яких доказів 24.01.2008 року цим же слідчим винесено постанову про перекваліфікацію злочину та порушення кримінальної справи, якою перекваліфіковано злочинні дії ОСОБА_1 на ч.4 ст. 190 КК України, порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України і прийнято рішення про розслідування справи в межах кримінальної справи №1120107.

24 січня 2008 року старшим слідчим Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенантом міліції Рачкулинець Б.С. винесено постанову про притягнення особи як обвинуваченого, якою ОСОБА_1 притягнуто як обвинуваченого і пред?явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

11 лютого 2008 року старшим слідчим Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенантом міліції Рачкулинець Б.С. складено обвинувальний висновок по кримінальній справі №1120107 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 Кримінального кодексу України та спрямовано такий на розгляд Ужгородського міськрайонного суду.

В межах даної кримінальної справи застосовувалось запобіжні заходи стосовно ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд, а також арешт цінностей та автомобіля останнього з поміщенням на штраф майданчик, що не давало можливості користуватись автомобілем протягом всього строку розгляду кримінальної справи.

За результатами розгляду матеріалів кримінальної справи №1120107 в межах судового провадження №1-141/11 вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2011 року по справі №1-141/11 ОСОБА_1 в пред?явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України визнано невинним і по суду виправданим за відсутністю в його діях складу злочину. Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд скасовано. Накладений, згідно постанови слідчого від 24.01.2008 року арешт на цінності та інше майно ОСОБА_1 , в тому числі на автомобіль "Honda аccord", д.н.з. НОМЕР_1 - скасовано.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2012 року вирок Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2011 року по справі №1-141/11 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.12.2012 року ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2012 року та вирок Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2011 року по справі №1-141/11 залишено без зміни - ОСОБА_1 в пред?явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України визнано невинним і по суду виправданим за відсутністю в його діях складу злочину.

Вказує, що загальна тривалість кримінального переслідування ОСОБА_1 становила з 30 березня 2007 року дати порушення кримінальної справи по 06 грудня 2012 року винесення ухвали судом касаційної інстанції, якою остаточно виправдано ОСОБА_1 68 місяців 6 днів.

В результаті стресів, пов?язаних з пред`явленням йому підозри та кримінальним переслідуванням, загострилася хвороба нервових тіків, він декілька разів перебував в неврологічному відділенні лікарні.

У зв?язку з незаконним перебуванням під слідством було принижено честь та гідність ОСОБА_1 , а також репутацію законослухняного громадянина; позбавлено конституційного права на свободу і особисту недоторканність; під час безпідставного обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд позивач був позбавлений звичайних умов пересування країною або поза її межами та інших умов життя, в тому числі його було принижено через те, що неодноразово у якості обвинуваченого/підсудного змушений був з?являтися в публічне місце до суду, де його бачила значна кількість людей, в тому числі знайомі; мали місце моральні переживання як з його боку, так і з боку всіх членів сім?ї (матері, батька), які, знаючи позивача вкрай переживали з цього приводу, а позивач в свою чергу сильно переживав за здоров?я своїх близьких, щоб вони витримали таке нервове перенавантаження, особливо батьки, які є літніми людьми зі слабким здоров?ям; було позбавлено можливості виконувати свої обов?язки як основного годувальника в родині; було порушено його нормальні життєві зв?язки, його життєвий уклад; це призвело до позбавлення його можливостей реалізації своїх звичок і бажань; порушено нормальні стосунки з оточуючими людьми, в тому числі членами родини; окремі сусіди, не знаючи ситуації, почали тоді ставитись до нього насторожено, сприймаючи за злочинця; було фактично знищено його впевненість у дієвості та ефективності правових механізмів щодо недопущення фактів безпідставного обмеження волі невинних осіб; знищено його впевненість у беззаперечному слідуванні державними інститутами, в т.ч. органом досудового розслідування і органами прокуратури, які зобов?язані дбати про права і свободи громадян, нормам Конституції, законів, тобто мали місце й інші негативні наслідки морального характеру.

Позивач ОСОБА_1 додатково поніс непередбачені фінансові витрати у зв?язку з накладенням арешту на цінності та інше його майно, в тому числі на автомобіль "Honda аccord", д.н.з. НОМЕР_1 , в межах строків кримінального переслідування він був позбавлений можливості реалізувати право власності на вказаний автомобіль у спосіб його відчуження для дострокового виконання зобов?язань за кредитним договором №ML-800/072/2006 від 19.06.2006 року, і цим самим щомісячно сплачував відсотки за користування кредитом, яких можна було б уникнути при покритті боргу за кредитним договором коштами, вирученими від продажу автомобіля.

Також вказує, що при порушенні стосовно нього кримінальної справи, було застосовано накладення арешту на належний йому автомобіль, який з моменту вилучення та до набрання виправдувальний вироком законної сили перебував на штраф майданчику та він був позбавлений можливості користуватись таким, так і підтримувати в робочому стані. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу № 09120202 від 02.12.2009 року вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу автомобіля "Honda аccord", д.н.з. НОМЕР_1 за час перебування на штраф майданчику складає 20029,00 грн..

Також внаслідок порушення відносно нього кримінальної справи, ним понесено витрати на правову допомогу адвоката при відстоюванні своїх прав та інтересів у кримінальному провадженні в розмірі 16000,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України (, юридична адреса - м. Київ, вул. Бастіонна, 6) шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, в загальному розмірі 600 000 (шістсот тисяч ) гривень 00 копійок. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 400 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 16 000грн. суми сплаченої у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги скасувати, в цій частині винести нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди неправильно встановив загальний строк перебування його під слідством і судом - 52 місяці, та не врахував період з дати порушення кримінальної справи до дати пред`явлення обвинувачення (30.03.2007року по 29.12.2007 року) та касаційного оскарження виправдувального вироку, залишеного без змін судом апеляційної інстанції (28.04.2012 року по 06.12.2012 року), а також не врахував з достатньою повнотою характер душевних страждань, перенесених в зв`язку переслідуванням і обмеження законних прав щодо вільного пересування, щодо вільного володіння і розпорядження належним на праві власності майном, та загостренням наявної у нього хвороби, яка залишилась у нього назавжди. Суд першої інстанції також безпідставно відмовив у стягненні 16 000 грн. понесених витрат на правову допомогу при розгляді кримінальної справи.

В апеляційній скарзі Закарпатська обласна прокуратура, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову, а саме стягнення моральної шкоди в розмірі 600 000 грн. скасувати, та постановити нове про відмову у задоволенні в цій частині позову, в решті рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведений розмір заявленої та присудженої суми моральної шкоди і такий не відповідає принципам розумності і справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління національної поліції в Закарпатської області просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність на необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, апеляційна скарга прокуратури не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Матеріалами справи встановлено, що 30 березня 2007 року на підставі колективної заяви громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заступником прокурора міста Ужгород Черничко В. винесено постанову та порушено кримінальну справу по факту шахрайства, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, із зазначенням, що в листопаді 2005 року ОСОБА_1 отримав грошові кошти від заявників за подальше відчуження належної йому частки у майні ТОВ «Клініка естетичної стоматології» «Дентал студіо», але в подальшому передати частку у майні або повернути грошові кошти не бажає (а.с. 4).

11 травня 2007 року старшим слідчим Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенантом міліції Балог В.М. ОСОБА_1 допитано в якості підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (а.с.116-124 т.1 крим. справа № 1-141/11)

29 грудня 2007 року старшим слідчим Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенантом міліції Рачкулинець Б.С. винесено постанову про притягнення особи як обвинуваченого, якою ОСОБА_1 притягнуто як обвинуваченого і пред?явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

24 січня 2008 року цим же слідчим винесено постанову про перекваліфікацію злочину та порушення кримінальної справи, якою перекваліфіковано злочинні дії ОСОБА_1 на ч.4 ст. 190 КК України, порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України і прийнято рішення про розслідування справи в межах кримінальної справи №1120107.

24 січня 2008 року старшим слідчим Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенантом міліції Рачкулинець Б.С. винесено постанову про притягнення особи як обвинуваченого, якою ОСОБА_1 притягнуто як обвинуваченого і пред?явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

24 січня 2008 року цим слідчим винесено постанову про накладення арешту на цінності та інше майно ОСОБА_1 де б таке майно не знаходилось та вилучено на штраф майданчик належний ОСОБА_1 легковий автомобіль "Honda аccord", д.н.з. НОМЕР_1 та поміщено його на штраф майданчик Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області.

11 лютого 2008 року старшим слідчим Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенантом міліції Рачкулинець Б.С. складено обвинувальний висновок по кримінальній справі №1120107 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 Кримінального кодексу України та спрямовано такий на розгляд Ужгородського міськрайонного суду.

За результатами розгляду матеріалів кримінальної справи №1120107 в межах судового провадження №1-141/11 вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2011 року по справі №1-141/11 ОСОБА_1 в пред?явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України визнано невинним і по суду виправданим за відсутністю в його діях складу злочину. Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд скасовано. Накладений, згідно постанови слідчого від 24.01.2008 року арешт на цінності та інше майно ОСОБА_1 , в тому числі на автомобіль "Honda аccord", д.н.з. НОМЕР_1 - скасовано.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2012 року вирок Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2011 року по справі №1-141/11 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.12.2012 року ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2012 року та вирок Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2011 року по справі №1-141/11 залишено без зміни - ОСОБА_1 в пред?явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України визнано невинним і по суду виправданим за відсутністю в його діях складу злочину.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

У разі відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, відповідно до якої така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування державою шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (надалі Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

Пунктом 1 ч.1 ст. 2 цього Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до ст. 3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги;5) моральна шкода.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до ст. 4 Закону відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Боржником у зобов`язані зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна, як учасник цивільних відносин (ч.2 ст. 2 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч.1 ст. 170 ЦК України). При цьому в цивільному процесі відповідно до ч.4 ст. 58 ЦПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Згідно з п.п.1 п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, ст.25 Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації):шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду;

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, засудження, ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що позивач перебував під слідством і судом в період з моменту пред`явлення позивачу обвинувачення (29.12.2007 року) по набрання чинності виправдувального вироку, який залишений в силі ухвалою апеляційного суду Закарпатської області (28.04.2012 року), тобто майже 52 місяці.

Однак, повністю з таким висновком погодитись не можна, як і не можна погодитись повністю і з твердженням апелянта в позовній заяві та в апеляційній скарзі про те, що загальний строк перебування під слідством і судом повинен обраховуватися з дати порушення кримінальної справи (30.03.2007 року) до винесення ухвали судом касаційної інстанції, якою остаточно виправдано позивача (06.12.2012 року).

З матеріалів кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , оглянутої судом апеляційної інстанції вбачається, що кримінальна справа була порушена 30.03.2007 року по факту шахрайства за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, і ця дата не може бути початком відліку перебування позивача під слідством, оскільки позивач під слідством не перебував. Натомість, початок перебігу позивача під слідством слід рахувати з 11.05.2007 року, коли позивачу ОСОБА_7 органами досудового слідства пред`явлено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та обрано позивачу запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, а закінченням такого строку є дата набрання виправдувального вироку законної сили - 28.04.2012 року згідно ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2012 року. Період касаційного перегляду судових рішень першої та апеляційної інстанції, які набрали законної сили, і якими виправдано позивача в інкримінованому злочині, не може рахуватися періодом перебування позивача під слідством і судом, оскільки з моменту постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про залишення виправдувального вироку суду першої інстанції без змін, позивач є виправданим.

Таким чином під слідством і судом позивач перебував з 11.05.2007 року по 28.04.2012 року, тобто більше 59 місяців.

Відшкодування моральної шкоди за час за час перебування під слідством чи судом провадиться, згідно із ч.3 ст. 13 Закону, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, що становить 354 000 грн. (59 місяців х 6 000грн.мінімальна заробітна плата на момент звернення до суду). Даний розмір шкоди є мінімальним, що встановлений законом.

Суд першої інстанції визначаючи моральну шкоду для відшкодування в розмірі 600 000 грн. правильно врахував вищенаведені вимоги закону, а також, обґрунтовано врахував, що в зв`язку з незаконним перебуванням позивача під слідством та судом протягом такого тривалого періоду позивач переніс значні моральні та душевні страждання, психологічний стрес, внаслідок чого у нього загострилася хвороба нервових тіків і він змушений був лікуватися в неврологічному відділенні лікарні; було порушено нормальні життєві зв?язки позивача та його життєвий уклад, він був позбавлений можливостей реалізації своїх звичок і бажань, порушено нормальні стосунки з оточуючими людьми, в тому числі членами родини; принижено честь та гідність, репутацію позивача, як законослухняного громадянина; через безпідставне обрання позивачу запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд його було позбавлено конституційного права на свободу і особисту недоторканність, вільне пересування країною і поза її межами; через незаконний арешт майна, позивач протягом часу переслідування був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, який від нього вилучено, змушений був змінювати звичайний спосіб життя та доклади значних зусиль для організації свого життя та захисту і відновлення своїх порушених прав.

Визначений судом розмір моральної шкоди відповідає характеру і глибині перенесених позивачем фізичних та душевних страждань, істотності вимушеності змін у життєвих і соціальних стосунках позивача і ґрунтується на засадах верховенства права, розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги Закарпатської обласної прокуратури та доводи позивача ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними та необґрунтованими, і не заслуговують на увагу.

Рішення суду першої інстанції частині визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи зміни в цій частині не має.

Разом з тим, помилковими є висновки суду про те, витрати на правову допомогу в кримінальній справі в розмірі 16 000 грн. є не доведеними і не підлягають до задоволення, оскільки такі не відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Зокрема, ст. 3 Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що правову допомогу у кримінальній справі щодо позивача ОСОБА_7 , з моменту пред`явлення йому обвинувачення (29 грудня 2007 року) до закінчення розгляду справи апеляційним судом Закарпатської області і постановлення ухвали від 28 квітня 2012 року про залишення виправдувального вироку суду першої інстанції без зміни, позивачу в різні періоди, окремо, надавали адвокати Старцев Є.Г., Немеш І.В., Мокану В.Д. (а.с.158 т.1, а.с.174, т.2, а.с. 80 т.3). Матеріалами даної кримінальної справи доведено, що позивачем за надання правової допомоги у кримінальній справі вказаним адвокатам загалом сплачено 16 000грн, що стверджено відповідними актом прийняття - передачі наданих послуг та квитанцією.

Таким чином витрати понесені позивачем в зв`язку з наданням йому правової допомоги в кримінальній справі є обґрунтованими та доведеними. Дані витрати, з врахуванням наданих адвокатами послуг і їх участі у судових засіданнях протягом такого тривалого строку кримінального переслідування позивача, є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності,

З врахування наведеного рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення даних вимог, апеляційна скарга ОСОБА_7 частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року в частині відмови у стягненні понесених витрат за надання правової допомоги скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким дані вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Державної казначейської служби України (, юридична адреса - м. Київ, вул. Бастіонна, 6) шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, сплачених у зв`язку з наданням йому правової допомоги у кримінальній справі № 1-141/11.

В решті рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 року .

Головуючий:

Судді: