П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/14427/19

Провадження № 22-ц/4815/1516/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

стягувач акціонерне товариство "Укрсиббанк",

боржник ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Рівненського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області Балік Олексій Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укрсиббанк" на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року (постановлену у складі судді Ковальов І.М.) у справі за скаргою акціонерного товариства "Укрсиббанк", особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Рівненського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області Балік Олексій Анатолійович, боржник - ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року акціонерне товариство "Укрсиббанк" звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області Балік Олексій Анатолійович.

В обґрунтування скарги зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року, по цивільній справі №569/8988/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 січня 2008 року в розмірі 15100,77 доларів США, що еквівалентно 177138,98 грн.. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

03 лютого 2015 року Рівненським міським судом на підставі даного рішення було видано виконавчі листи, які перебували на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби.

Пояснює, що з відповіді Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області банку стало відомо, що: виконавче провадження ВП 46802561 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 січня 2008 у розмірі 15100,77 доларів США, що еквівалентно 177138,98 грн., було закінчено 23.03.2015 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне повне виконання рішення).

Наголошує, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року не було виконано у повному обсязі, оскільки було стягнуто лише 177138,98 грн., тобто гривневий еквівалент від суми боргу 15100,77 дол. США, який зазначений судом на дату прийняття рішення. Тому перераховані у гривні кошти лише частково погасили доларовий кредит.

За таких обставин, вважає, що виконавче провадження ВП46802561 не може бути закінчено на підставі п. 8 н. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки залишилася невиконаною частина судового рішення.

Просить визнати неправомірними дії державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відносно закінчення виконавчого провадження № 46802561 по боржнику ОСОБА_1 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". Зобов`язати державного виконавця скасувати постанову про закінчення ВП № 46802561 від 23.03.2015 року по ОСОБА_1 . Зобов`язати державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження по боржнику ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представником скаржника не було доведено належними та допустимими доказами заявлені у скарзі вимоги, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, АТ "Укрсиббанк" оскаржило її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні скарги на дії державного виконавця. Зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 15100,77 доларів США, що еквівалентно 177138,98 грн.. На підставі даного рішення було видано виконавчі листи, які перебували на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби. Пояснює, що з відповіді Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області банку стало відомо, що: виконавче провадження було закінчено 23.03.2015 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне повне виконання рішення). Наголошує, що рішення суду не було виконано у повному обсязі, оскільки було стягнуто лише 177138,98 грн., тобто гривневий еквівалент від суми боргу 15100,77 дол. США, який зазначений судом на дату прийняття рішення. Перераховані у гривні кошти лише частково погасили доларовий кредит. За таких обставин, вважає, що виконавче провадження ВП46802561 не може бути закінчено на підставі п. 8 н. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки залишилася невиконаною частина судового рішення.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу на дії державного виконавця.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року по цивільній справі №569/8988/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 січня 2008 року в розмірі 15100,77 доларів США, що еквівалентно 177138,98 грн.; в задоволенні решти позовних вимог ПАТ «УкрСиибанк» відмовлено; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати понесені позивачем в розмірі 1771 грн. 39 коп. по сплаті судового збору, а саме в рівних частках з кожного відповідача по 442 грн. 85 коп.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року рішення Рівненського міського суду від 26 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано; позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено; в решті рішення залишено без змін.

03 лютого 2015 року Рівненським міським судом було видано виконавчі листи по даній цивільній справі.

На виконання виконавчих листів державним виконавцем Рівненського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області було відкрито виконавче провадження ВП№46802686 з примусового виконання виконавчого листа №569/8988/14-ц виданого 03.02.2015 Рівненським міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15 січня 2008 року в розмірі 15100,77 доларів США, що еквівалентно 177138,98 грн..

23 березня 2015 року державним виконавцем Відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), тобто у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі скарги на дії державного виконавця вбачається що AT «УкрСиббанк» не погоджується з тим, що рішення Рівненського міського суду від 26 вересня 2014 року виконано у повному обсязі, оскільки на рахунок банку було перераховано 177138,98 грн., тобто лише гривневий еквівалент від суми боргу у розмірі 15100,77 доларів США, який зазначений судом на дату прийняття рішення.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" N 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 6 Закону N606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону N 606-XIV, який діяв на час закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи рішення у справі, Рівненський міський суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Доказів сплати заборгованості у розмірі 15100,77 доларів США, що б свідчило про повне виконання рішення суду, матеріали справи не містять.

Такий висновок відповідає правовій позиції, яка наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №761/12665/14-ц).

За таких обставин, перерахування AT «УкрСиббанк» 177 138,98 грн. не може свідчити про повне виконання рішення Рівненського міського суду від 26 вересня 2014 року, а тому дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не можуть вважатися правомірними, а постанова чинною.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (ст. 41 чинного ЗУ "Про виконавче провадження").

Разом з цим, суд не має права зобов`язувати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватись лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, інакше це буде втручанням суду у дискреційні повноваження державного виконавця.

Таким чином, скарга в частині зобов`язання державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укрсиббанк" задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року скасувати.

Скаргу акціонерного товариства "Укрсиббанк" на дії державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання неправомірними дій державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області стосовно закінчення виконавчого провадження №46802561 відносно боржника ОСОБА_1 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про Виконавче провадження" №606-XIV.

Скасувати постанову про закінчення ВП №46802561 від 23.03.2015 року відносно боржника ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.