Справа № 136/72/21
УХВАЛА

іменем України

20 грудня 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судових засідань Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 24.06.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явились.

20.12.2021 позивач через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої просила суд провадження у даній справі зупинити до вирішення іншої справи №127/5495/21, яка розглядається Вінницьким міським судом Вінницької області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та відібрання дитини, від вирішення якої залежить вирішення даної справи, оскільки аліменти присуджуються тому з батьків з ким проживають діти, а на разі між ними із відповідачем таке питання залишається невирішеним.

Відповідач не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в установленому законом порядку, на підтвердження чого до матеріалів справи додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім цього, судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судові засідання 26.08.2021 та 18.10.2021, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, на підтвердження чого додано рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, жодних заяв та клопотань про поважність причин своєї неявки до суду не направив, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надавав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень пункту 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом із тим, відповідно до ч.2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Як вбачається із матеріалів даної справи, предметом її розгляду є вимоги сторін про присудження аліментів на їх двох спільних дітей за первісним позовом позивач просила стягнути аліменти із відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на її утримання як дружини з якою проживає дитина до досягнення сином - ОСОБА_4 , трирічного віку за зустрічним позовом відповідач просив суд присудити аліменти на його користь із позивача на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа №127/5495/21 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та відібрання дитини, спір не вирішено.

Ураховуючи те, що діючим цивільним процесуальним законодавством не передбачено можливості зупинення провадження за вимогами про присудження аліментів за наявності спору про визначення місця проживання дитини, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої цивільної справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 131 ЦПК Україна учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Як було встановлено судом, відповідач, будучи ініціатором зустрічного позову, повторно не з`явився в судове засідання, що підтверджено належними та допустимими доказами, не повідомив про причини неявки, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Ураховуючи встановлені судом обставини та перевірені зібраними доказами, суд дійшов висновку, що зустрічний позов відповідача до позивача про присудження аліментів на утримання дитини підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.251, 253, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі.

Залишити без розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя С.В. Шпортун