Справа № 373/1339/20
Номер провадження 2/373/98/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 р. м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Реви О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Хоменко Н.І.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Васюхна В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги,

встановив:

Представник позивачів адвокат Цьома Р.А. 06.10.2020 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 400 доларів США, що станом на день подачі позову становить 68 017,92 грн за офіційним курсом НБУ; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 600 доларів США, що станом на день подачі позову становить 45 345,28 грн за офіційним курсом НБУ; суму сплаченого позивачами судового збору.

Ухвалою суду від 12.11.2020 було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Відповідачу ОСОБА_3 було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач 29.12.2020 особисто ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить його заява в матеріалах справи та розписка на ній про ознайомлення зі справою. Проте, ухвалу суду про відкриття провадження у встановлений судом строк не виконав.

В зв`язку з відсутністю в суді поштових марок на відправку кореспонденції, копію позовної заяви з додатками канцелярією суду було направлено відповідачу лише 12.01.2021. Зазначені документи відповідач отримав 27.01.2021, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи.

03.02.2021 відповідач подав зустрічний позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про розірвання договору про надання правової допомоги. Клопотання про продовження процесуального строку для подання зустрічного позову відповідач до суду не направив.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.03.2021 було відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг.

Цією ж ухвалою повернуто ОСОБА_3 зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги та сплачений ним 02 лютого 2021 року судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

08.04.2021 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на таку ухвалу і 30.06.2021 Київський апеляційний суд своєю постановою задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасував ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.03.2021, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дана справа надійшла до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду з Київського апеляційного суду 10.08.2021, в період перебування головуючого в справі в щорічній відпустці.

18.08.2021 за розпорядженням головуючого сторони були викликані в підготовче засідання на 20.09.2021.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.09.2021 було прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг, об`єднавши їх в одне провадження.

12.10.2021 представник позивачів адвокат Цьома Р.А. подав відзив на таку заяву в якому зазначив про безпідставність позовних вимог.

02.11.2021 представник позивача за зустрічним позовом адвокат Васюхно В.О. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просив розірвати договори про надання правової допомоги та додаткових угод до них від 26.03.2018 та 26.04.018, що були укладені ним із відповідачами за зустрічним позовом.

15.11.2021 представник позивача за зустрічним позовом адвокат Васюхно В.О. подав до суду відповідь на відзив відповідачів по зустрічному позову.

Ухвалою суду від 18.11.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив свій позов задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити в зв`язку з його безпідставністю.

Зокрема, в обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що ОСОБА_3 звернувся до нього, як до адвоката, за правовою допомогою в зв`язку з необхідністю здійснити оформлення спадщини після смерті його тітки ОСОБА_4 на його батька ОСОБА_5 ; вирішення питання з кредитором спадкодавця ОСОБА_6 на суму 55 000 доларів США та, як кінцевий результат, перехід права власності на спадкове майно тітки від його батька, як спадкоємця першої черги, на нього за відповідними договорами цивільно-правового характеру.

В ході з`ясування правової позиції щодо представництва інтересів відповідача він, за дорученням відповідача, вів переговори з адвокатами кредитора покійної ОСОБА_4 ОСОБА_6 з приводу повернення боргу в розмірі 55 000 доларів США. З`ясувавши певні факти та обставини, що дали змогу прийти до висновку про вирішення спору на користь сім`ї ОСОБА_3 , що дасть змогу оформити спадщину після смерті його тітки ОСОБА_4 на батька відповідача, а потім за окремими договорами на відповідача, він (позивач) та його колега адвокат Кожуховський О.В. уклали з відповідачем договори про правову допомогу та додаткові угоди до них, де були обумовлені суми гонорару.

Виконуючи взяте на себе зобов`язання йому вдалося здобути інформацію та докази про те, що, ймовірно, ОСОБА_6 , як кредитор покійної ОСОБА_7 шахрайським способом намагається стягнути в судовому порядку із батька відповідача ОСОБА_5 55 000 доларів США. Виконуючи свою роботу він вживав певних заходів як представник задля позитивного вирішення для відповідача питання, яке найбільш його цікавило небажання сплачувати борги покійної тітки та перехід права власності на майно тітки до нього.

Під час виконання зобов`язання за договором про надання правової допомоги було ініційовано питання порушення кримінального провадження по факту шахрайства щодо підробки написів кредитора на борговому документі про часткове погашення ОСОБА_4 боргу перед ОСОБА_6 , оскільки в одну із дат, що зазначена на ньому ОСОБА_4 фізично не могла вчинити таку дію. В зв`язку з цим між ними було укладено інший договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до нього від 24.04.2018.

Ймовірно, представники ОСОБА_6 зрозуміли, що подання ними до суду, що розглядав цивільний позов про стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 , зведе нанівець їх позовні вимоги та стане доказом вчинення шахрайських дій щодо спадкоємців ОСОБА_4 , а тому подали до суду заяву про залишення позову без розгляду.

Під час укладення договорів про надання правової допомоги, в силу певних обставин та особистого знайомства з відповідачем, між ними було досягнуто домовленості про те, що частину плати за договорами, що визначена в доларах США по офіційному курсу НБУ по відношенню до гривні, відповідач сплатить в день укладення угоди, а іншу частину не пізніше як через рік. Однак, відповідач всіляко ухилявся від виконання взятого на себе зобов`язання, мотивуючи різними причинами. Згодом, почав продаж отриманого від свого батька спадкового майна тітки, за рахунок якого обіцяв здійснити розрахунок, але не виконав зобов`язання. Зокрема, продав автомобіль, боргу перед ним не погасив. Також подарував спадкову квартиру своєму брату.

Лише 01.06.2020 відповідач частково розрахувався з ним за договором від 26.03.2018 в розмірі 600 доларів США, а його колезі адвокату Кожуховському О.В. сплатив 400 доларів США.

Зустрічного позову він не визнає, оскільки він виконав свої зобов`язання за договором, а відповідач виконав їх частково. Тому, підстав для розірвання договору в судому порядку відсутні. Вимоги від відповідача про надання звіту про проведену роботу ніколи не існувало.

Позивач ОСОБА_1 повністю підтвердив викладені позивачем ОСОБА_2 обставини. Пред`явлений ним позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просить відмовити в зв`язку з його безпідставністю.

Представник відповідача адвокат Васюхно В.О. первісного позову не визнав, а зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі виходячи з такого.

Зазначає, що первісний позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач заперечує факт надання позивачами йому відповідних послуг. Підтвердженням цього є відсутність звіту про проведену роботу. Суть його заперечень зводиться до певних особистісних відносин між сторонами, їх діяльності в ході інших справ, що не є предметом спору, а тому судом до уваги не беруться.

Обґрунтовуючи зустрічний позов зазначає, що позивачі, як адвокати, не надали відповідачу звіту про роботу, хоча доказів пред`явлення такої вимоги суду не надав. Однак, суд звертає увагу на те, що таке твердження не узгоджується із запереченням представника відповідача про те, що ніякої правової допомоги від позивачів відповідач не отримував. Не узгоджується це і з розпискою про сплату відповідачем позивачам частини обумовленого гонорару за угодами від 26.03.2018.

Представник відповідача посилається на вимоги ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 651,652 та 907 ЦК України як на підставу для задоволення позовної вимоги про розірвання договорів та додаткових угод.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 26.03.2018 між адвокатом Кожуховським О.В. та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до цього договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_3 правову допомогу, а ОСОБА_3 зобов`язався прийняти її та оплатити. Умови оплати передбачені відповідним розділом договору, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язався сплатити гонорар в обумовленому розмірі у визначений час. Порядку прийняття такого зобов`язання договір не містить, як і не містить суми винагороди за договором (гонорару). Проте, додаткова угода №1 до цього договору від 26.03.20218 містить положення про те, що з моменту укладення договору про надання правової допомоги та підписання додаткової угоди ОСОБА_3 зобов`язується сплатити ОСОБА_1 1000 доларів США по курсу НБУ в національній валюті на день укладення цієї угоди, у подальшому здійснити оплату такої ж суми рівно через рік, у разі не розірвання договору з причин зазначених в самому договорі.

Тобто, 26.03.2018 та не пізніше 26.03.2019 відповідач мав сплатити позивачу ОСОБА_1 обумовлену суму.

Лише 01.06.2020 відповідач сплатив позивачу ОСОБА_1 400 доларів США, що підтверджується його письмовою заявою та розпискою про отримання.

Окрім того, 26.03.2018 між адвокатом Чичиркіним А.О. та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до цього договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_3 правову допомогу, а ОСОБА_3 зобов`язався прийняти її та оплатити. Умови оплати передбачені відповідним розділом договору, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язався сплатити гонорар в обумовленому розмірі у визначений час. Порядку прийняття такого зобов`язання договір не містить, як і не містить суми винагороди за договором (гонорару). Проте, додаткова угода №1 до цього договору від 26.03.20218 містить положення про те, що з моменту укладення договору про надання правової допомоги та підписання додаткової угоди ОСОБА_3 зобов`язується сплатити ОСОБА_2 1000 доларів США по курсу НБУ в національній валюті на день укладення цієї угоди, у подальшому здійснити оплату такої ж суми рівно через рік, у разі не розірвання договору з причин зазначених в самому договорі.

Тобто, 26.03.2018 та не пізніше 26.03.2019 відповідач мав сплатити позивачу ОСОБА_2 обумовлену суму.

Лише 01.06.2020 відповідач сплатив позивачу ОСОБА_1 400 доларів США, що підтверджується його письмовою заявою та розпискою про отримання.

Також, 24.04.2018 між адвокатом Чичиркіним А.О. та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги відповідно до якого ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_3 правову допомогу, процесуальний статус якого, визначено у чинному КПК України, а ОСОБА_3 зобов`язався прийняти її та оплатити. Умови оплати передбачені відповідним розділом договору, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язався сплатити гонорар в обумовленому розмірі у визначений час. Порядку прийняття такого зобов`язання договір не містить, як і не містить суми винагороди за договором (гонорару). Проте, додаткова угода №1 до цього договору від 24.04.20218 містить положення про те, що з моменту укладення договору про надання правової допомоги та підписання додаткової угоди ОСОБА_3 зобов`язується сплатити ОСОБА_2 500 доларів США по курсу НБУ в національній валюті на день укладення цієї угоди, у подальшому здійснити оплату такої ж суми рівно через рік, у разі не розірвання договору з причин зазначених в самому договорі.

Тобто, 24.04.2018 та не пізніше 24.04.2019 відповідач мав сплатити позивачу ОСОБА_2 обумовлену суму, однак, не сплатив її.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а отже порушене право позивачів підлягає цивільному захисту відповідно до приписів ст. 16 ЦК України.

Стаття 529 ЦК України передбачено, що кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Укладеними між сторонами договорами про надання правової допомоги передбачено виконання обов`язку частинами: у день укладення угоди та через рік рівними (однаковими) частинами.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, відповідач мав сплатити на користь позивача ОСОБА_1 26.03.2018, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2 626 грн, суму в розмірі 26 260 грн. (1000 х 26,26). У подальшому, не пізніше, ніж через рік 26.03.2019, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2 688 грн, суму в розмірі 26 880 грн. (1000 х 26,88).

Сплативши 01.06.2020 року позивачу ОСОБА_1 400 доларів США, відповідно відповідач визнав своє зобов`язання простроченим. Офіційний курс НБУ долара США по відношенню до української гривні складав 2 686 грн. за 100 доларів США. Таким чином, відповідно до ст. 533 ЦК України відповідач виконав своє зобов`язання частково в розмірі 10 744 грн (400 х 26,86).

Отже, сума грошового зобов`язання, що залишилася невиконаним відповідачем перед позивачем ОСОБА_1 , складає 42 396 грн 00 коп. (26 260 +26 880 10 744).

Також, відповідач мав сплатити на користь позивача ОСОБА_2 26.03.2018, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2 626 грн, суму в розмірі 26 260 грн. (1000 х 26,26). У подальшому, не пізніше, ніж через рік 26.03.2019, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2 688 грн, суму в розмірі 26 880 грн. (1000 х 26,88)

Сплативши 01.06.2020 року позивачу ОСОБА_2 600 доларів США, відповідно відповідач визнав своє зобов`язання простроченим. Офіційний курс НБУ долара США по відношенню до української гривні складав 2 686 грн. за 100 доларів США. Таким чином, відповідно до ст. 533 ЦК України відповідач виконав своє зобов`язання частково в розмірі 16 116 грн (400 х 26,86).

Отже, сума грошового зобов`язання, що залишилася невиконаним відповідачем перед позивачем ОСОБА_2 за договором від 26.03.2018, складає 37 024 грн 00 коп. (26 260 + 26 880 16 116).

Окрім того, відповідач мав сплатити на користь позивача ОСОБА_2 24.04.2018, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2 612 грн, суму в розмірі 13 060 грн. (500 х 26,12). У подальшому, не пізніше, ніж через рік 24.04.2019, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2 668 грн, суму в розмірі 13 340 грн. (500 х 26,68).

Отже, сума грошового зобов`язання, що залишилася невиконаним відповідачем перед позивачем ОСОБА_2 за договором від 24.04.2018, складає 26 400 грн 00 коп. (13 060 + 13 400).

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем ОСОБА_2 за обома договорами складає 63 424 грн (37 024 + 26 400).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на зазначену вище суму. Сума судових витрат, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивачів, відповідно до ст. 141 ЦПК України має бути визначена пропорційно задоволеній сумі.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 мали величину в розмірі 45 345 грн 28 коп., а суд дійшов висновку про їх задоволення на суму 42 396 грн, що складає 93,49%. Таким чином, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу, що підтверджені письмовими доказами, підлягають стягненню на його користь із відповідача в сумі 786 грн 06 коп. судового збору (840,80 х 93,49%) та 13 088 грн 60 коп. витрат на правову допомогу (14 000 х 93,49%).

Позовні вимоги позивача ОСОБА_2 мали величину в розмірі 68 017 грн 92 коп., а суд дійшов висновку про їх задоволення на суму 63 424 грн, що складає 93,24%. Таким чином, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу, що підтверджені письмовими доказами, підлягають стягненню на його користь із відповідача в сумі 783 грн 96 коп. судового збору (840,80 х 93,24%) та 13 053 грн 60 коп. витрат на правову допомогу (14 000 х 93,24%).

Щодо зустрічного позову про розірвання договорів про надання правової допомоги та додаткових угод до них суд зазначає таке.

Укладені договори містять положення про те, що строк дії договору триває до повного виконання зобов`язань за договором. Додаткові угоди до них містять положення про те, що оплата за договором має бути здійснена відразу та не пізніше, як через рік у разі не розірвання договору.

За своєю правовою природою укладені договори про правову допомогу є змішаним договором про представництво, доручення та про надання послуги, що не суперечить ст. 627,628, 901 та 1000 ЦК України.

Посилання відповідача та його представника на ст. 907 ЦК України як на підставу для розірвання договору є помилковим. Загальні підстави розірвання договору передбачені ст. 651,652 ЦК України. Відповідно до цих норм розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таких підстав та обставин в судовому засіданні не встановлено, оскільки відповідачем це не доведено жодним доказом. Від дати укладення договорів і до дати здійснення відповідачем часткової оплати за такими договорами, відповідач не ініціював питання про розірвання договорів. Від дня оплати та до дня подання позивачами первісного позову відповідач також не вчиняв такої юридично значимої дії щодо цього.

Відповідачем також не наведено жодної істотної зміни обставин, що могли бути підставою для розірвання договорів.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в зв`язку з їх недоведеністю належними, допустимими та достатніми доказами.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 529, 533, 627, 629, 628, 651, 652, 901 та 1000 ЦК України, згідно ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання правової допомоги від 26.03.2018 та додаткової угоди №1 до цього договору від 26.03.2018 в розмірі 37 024 (тридцять сім тисяч двадцять чотири) грн. 00 коп.; заборгованість за договором про надання правової допомоги від 24.04.2018 та додаткової угоди №1 до цього договору від 24.04.2018 в розмірі 26 400 (двадцять шість тисяч чотириста) грн. 00 коп.; судовий збір в розмірі 783 (сімсот вісімдесят три) грн 96 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 053 (тринадцять тисяч п`ятдесят три) грн 60 коп.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання правової допомоги від 26.03.2018 та додаткової угоди №1 до цього договору від 26.03.2018 в розмірі 42 396 (сорок дві тисячі триста дев`яносто шість) грн. 00 коп.; судовий збір в розмірі 786 (сімсот вісімдесят шість) грн 06 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 088 (тринадцять тисяч вісімдесят вісім) грн 60 коп.

У задоволенні інших вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору про надання правової допомоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 24.12.2021.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 та/або АДРЕСА_5

Суддя: О. І. Рева