Провадження № 2/761/541/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Гриб Д.В., Венгерчук В.В.,

за участі представника ОСОБА_1 : ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_3 : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання, стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

31.08.2017 року до Голосіївського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 1 022,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 26 017,74 грн. та моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що 10.04.2017 року між сторонами був укладений договір оренди житлової квартири АДРЕСА_1 . За вказаним Договором Орендодавець передав Орендарю квартиру строком до 21.04.2018 року зі сплатою орендної плати, що складає еквівалент 1 300,00 доларів США. Крім того, згідно з п.3.1.4 Договору, страховий платіж становив 1 300,00 доларів США, який був сплачений в день укладення договору. Як зазначає позивач, 04.07.2017 року відповідач повідомив позивача про розірвання договору оренди. Позивач погодився на це та 22.07.2017 року звільнив квартиру. Позивач попросив відповідача повернути йому сплачений при укладенні договору страховий платіж у розмірі 1 022,71 долари США, з вирахуванням комунальних витрат за період травень-липень 2017 року, що становлять 277,29 доларів США. При поверненні квартири Орендодавцю за актом - 10.08.2017 року, в останньому було зазначено що сторони не мають претензій одна до одної, проте Орендодавець не повернув частину страхового платежу, обґрунтовуючи тим, що має збитки внаслідок дій Орендаря. Однак позивач не погоджується із зазначеним та для захисту порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

Крім того, позивач просить відшкодувати моральну шкоду, так як він разом з дружиною є іноземцями, не володіють українською мовою та вимушені були в короткі строки шукати собі житло, що призвело до сильних душевних переживань, оскільки необхідно було знайти достатню суму коштів для оренди та витратити час на пошуки вільної квартири.

15.01.2018 року до Голосіївського районного суду м.Києва надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання, стягнення грошових коштів.

В позовних вимогах позивач просив: визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 у розмірі 26 017,74 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 74 058,04 грн.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 має зобов`язання перед ОСОБА_3 на суму 3 904,01 доларів США за Договором від 10.04.2017 року - 2 600,00 доларів орендна плата за червень-липень 2017 року, орендна плата з 01.08.2017 року по 10.08.2017 року - 433,30 доларів США, комунальні платежі - 277,29 доларів США, 593,42 доларів США - компенсація вартості відновлення пошкодженого майна. В зв`язку з цим ОСОБА_3 09.01.2018 року заявив про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 300,00 доларів США, серед яких були майнові вимоги ОСОБА_1 в сумі 26 017,74 грн., а також заявив вимогу про повернення ОСОБА_1 залишку суми зобов`язання в розмірі 2 604,01 доларів США. Як зазначає позивач, внаслідок такого зарахування припинилося зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 щодо якого подано зустрічний позов.

06.02.2018 року до Голосіївського районного суду м.Києва надійшов відзив уповноваженого представника ОСОБА_1 на зустрічний позов в якому він просить відмовити в задоволенні зустрічного позову на тій підставі, що орендні платежі сплачено в повному обсязі. Розписки про сплату орендних платежів за червень та липень 2017 року ОСОБА_3 не написав. Крім того, будь-які претензії щодо сплати орендних платежів в електронній переписці відсутні та не заявлялись. ОСОБА_1 не отримував будь яких вимог про зарахування зустрічних вимог. Також представник зауважує, що фактично ОСОБА_1 звільнив квартиру 22.07.2017 року, проте ОСОБА_3 не мав можливості її прийняти до 10.08.2017 року, що підтверджується перепискою між ними, а тому відсутні підстави для сплати орендної плати за вказаний період. Так само відсутні підстави для сплати комунальних платежів за період з 01 по 10 серпня, оскільки відповідач не проживав у квартирі. Представник у відзиві зазначає, що із страхового платежу були відраховані 593,42 долари США за відновлення пошкодженого майна (крісла). Сторони склали перелік компенсаційних витрат із страхового платежу, проте ними не було досягнуто взаємної згоди щодо сум компенсаційних витрат, а саме - не погоджено сплату оренди за період з 01.08 по 10.08.2017 року, суму відновлення крісла, плитки, туалетної системи.

В судовому засіданні, яке відбулось 19.02.2018 року було приєднано до матеріалів справи відзив ОСОБА_3 на заявлені вимоги ОСОБА_1 в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що за умовами Договору, Перший платіж оренди мав бути сплачений одним платежем в день підписання договору, проте ОСОБА_1 сплатив частинами - 22 квітня та 29 квітня 2017 року. Орендар не сплачував орендну плату за червень та липень 2017 року внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2600,00 доларів США, яка так і не була сплачена. Орендна плата сплачується за період між підписаннями двох актів та не має значення дата звільнення квартири, а тому Орендар має сплатити орендну плату саме по 10.08.2017 року. В переліку компенсаційних витрат сторони зазначили - пошкоджену плитку - 200,00 доларів США, шкіряне крісло - 193,42 долари США, туалетну систему - 100,00 доларів США, відсутні деякі столові прибори - 100,00 доларів США, а всього 593,42 долари США. Крім того, страховий платіж був використаний для компенсації комунальних платежів в розмірі 277,29 доларів США, а також орендної плати з 01 по 10 серпня 2017 року в сумі 433,30 доларів США. В електронній переписці ОСОБА_1 підтверджував факт псування майна та погодився на компенсацію. Також представник у відзиві зазначає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані та ґрунтуються на припущеннях.

В судовому засіданні, яке відбулось 23.02.2018 року було приєднано відповідь представника ОСОБА_3 на відзив на зустрічний позов в якому представник наполягає на задоволенні зустрічних вимог так як ОСОБА_1 належним чином не виконував власні зобов`язання за Договором оренди.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 07.05.2018 року первісний та зустрічний позов було залишено без розгляду.

Постановою Апеляційного суду м.Києва від 01.08.2018 року ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 07.05.2018 року було скасовано в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 21.01.2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

01.03.2019 року зазначена справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю з Голосіївського районного суду міста Києва.

15.05.2019 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання, стягнення грошових коштів, який ухвалою суду від 15.05.2019 року був прийнятий до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди.

Зустрічний позов ОСОБА_3 аналогічний зустрічному позову, який був поданий 15.01.2018 року до Голосіївського районного суду м.Києва.

28.05.2019 року до суду надійшов відзив на зустрічний позов, аналогічний тому, який був поданий 06.02.2018 року до Голосіївського районного суду м.Києва.

21.06.2019 року до суду надійшла відповідь уповноваженого представника ОСОБА_3 на відзив на зустрічний позов в якому представник наполягає на задоволенні зустрічних вимог так як ОСОБА_1 належним чином не виконував власні зобов`язання за Договором оренди.

05.07.2019 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов в яких уповноважений представник ОСОБА_1 наполягає, що законом передбачені підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_3 та його уповноважений представник в судовому засіданні вимоги зустрічного позову просили задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволенні первісного позову з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог за наступних підстав.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

У відповідності до положень ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частина 1 статті 762 ЦК України визначає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму (ч.2 ст.762 ЦК України).

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст.762 ЦК України).

В той же час, згідно з положеннями статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.04.2017 року між ОСОБА_3 (далі - Орендодавець) та ОСОБА_1 (далі - Орендар) був укладений Договір оренди квартири АДРЕСА_1 строком до 21.04.2018 року та щомісячною орендною платою 1 300,00 доларів США.

Сторони в п.3.2 Договору передбачили, що Перший платіж складається з оплати за орендний період з 22.04.2017 року по 31.05.2017 року (включно для обох дат) та страхового депозиту, що визначений в п.3.1.4 Договору. Сума першого орендного платежу складає еквівалент 2 990,00 доларів США. Перший орендний платіж сплачується Орендарем Орендодавцю в день підписання Акту №1 прийому-передачі квартири.

Актом №1 від 22.07.2017 року Орендодавець передав Орендарю квартиру.

Крім того, сторони домовились та зазначили в п.3.1.4 Договору, що страховий депозит становить розмір Орендної плати. Страховий платіж використовується Орендодавцем винятково для компенсації будь-яких пошкоджень помешкання та/чи власності Орендодавця у випадку, коли такі пошкодження спричинені Орендарем та/чи з метою компенсації будь-яких неоплачених платежів згідно з п.3.1.5 цього Договору (комунальні платежі). Сторони підписують акт, що буде підтверджувати таку компенсацію до того, як депозит буде використаний для таких цілей. Страховий платіж, який було оплачено згідно п.3.1.2 Договору, повинен бути повернений Орендарю у день повернення квартири Орендодавцю в день підписання Сторонами Акту №2 прийому-передачі квартири.

Орендодавець звернувся до Орендаря із повідомленням про дострокове припинення дії договору оренди.

Сторони склали перелік компенсаційних послуг в якому представник ОСОБА_1 , не погоджуючись із переліком пошкоджень, зазначив, що страховий платіж використаний ОСОБА_3 в рахунок компенсації зазначених пошкоджень (а.с.183 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2017 року сторони підписали Акт №2 Прийому-передачі квартири в якому зазначено про відсутність будь-яких претензій сторін одна до одної. В цьому ж акті сторони вказали про «не комплект ножів, виделок, ложок від набору Кrаuff». Представник Орендаря, як вбачається погодився із зазначеним про що свідчить його підпис.

Сторони не зверталися до суду з вимогами про визнання недійсним зазначеного акту.

Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що правовідносини між сторонами припинені внаслідок розірвання договору оренди, на момент підписання акту приймання передачі квартири від 10.08.2017 року сторони претензій не мали, вказаний акт не визнаний недійсним, а тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення первісного та зустрічного позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання, стягнення грошових коштів- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повни текст рішення виготовлено 11 травня 2021 року

Суддя: Н.Г. Притула