БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1350/21, cправа № 361/7260/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» квітня 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Шаварин С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) внаслідок несплати аліментів та збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню), що утворилася внаслідок несплати аліментів за період з травня 2018 року по вересень 2020 року у розмірі 9 360 грн. 00 коп. збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 000 грн. 00 коп., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог зазначається, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 02 липня 2015 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 23 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів відповідач систематично не виконує, допускає прострочення їх сплати. Станом на 16 жовтня 2020 року розмір заборгованості за аліментами складає 48 495 грн. 99 коп. У період із травня 2018 року по вересень 2020 року по сплаті аліментів утворилася пеня у розмірі 9 360 грн. 00 коп.

Крім того, зазначається, що стягнутий за рішенням суду розмір аліментів має бути переглянутий, оскільки він не забезпечує потреби дитини у збалансованому повноцінному харчуванні, придбанні якісного сезонного одягу та взуття, оплати витрат на навчання, медичного обслуговування, відвідування дитиною гуртків для розвитку її творчих здібностей.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

29 грудня 2020 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву.

04 січня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якому просила звільнити ОСОБА_2 від сплати пені (неустойки) внаслідок несплати аліментів за період з березня

2020 року по липень 2020 року включно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги з урахуванням часткового їх зменшення підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому

15 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Від спільного подружнього життя у сторін народився син, ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 червня 2009 року шлюб між сторонами розірвано.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня

2015 року, що набрало законної сили 14 липня 2015 року, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 23 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 05 серпня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист про стягнення аліментів, який перебуває на виконанні у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Київ) станом на жовтень 2020 року ОСОБА_2 згідно із виконавчим листом № 2/361/1632/15 від 05 серпня 2019 року має заборгованість у розмірі

- 48 495 грн. 99 коп.

Вирішуючи питання про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені, що утворилася внаслідок несплати аліментів, суд керується наступним.

Згідно з частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України (далі СК України) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Системне тлумачення вказаних норм дає відстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження

№ 61-16670сво19.

У судовому засіданні позивач зменшила період, за який слід стягнути неустойку (пеню), так остання не претендує на стягнення за період з березня по липень 2020 року включно.

Перевіряючи розрахунок позивача, що міститься у позовній заяві, суд вважає його правильно обчисленим, контррозрахунку щодо розміру пені відповідач до суду не надав. Таким чином, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі - 5 310 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У силу частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я.

Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач не надала жодних доказів суттєвого погіршення свого матеріального становища, значного покращення матеріального становища платника аліментів, зміни свого сімейного стану або погіршення свого стану здоров`я тощо після ухвалення Броварським міськрайонним судом Київської області рішення про стягнення аліментів, що за положеннями статі 192 СК України є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів. Саме лише посилання на статтю 192 СК України не може бути підставою для збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено, що після постановлення у 2015 році судового рішення про стягнення аліментів в розмірі - 1 500 грн. 00 коп. змінилося сімейне становище та матеріальний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову у цій частині. Суд звертає увагу, що у даному випадку аліменти визначені у твердій грошовій сумі, при цьому відповідно до вимог закону розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком 6 до 18 років з 01 січня 2021 року становить 2 395 грн.

00 коп.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, та наданням відповідних доказів на підтвердження підстав зміни розміру аліментів, а також позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 310 (п`ять тисяч триста десять) грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 );

відповідач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин