Справа № 507/942/20
Провадження № 2/507/34/2021
Номер рядка звіту 71
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" лютого 2021 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Дармакуки Т.П.,
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
із участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представник відповідача ОСОБА_3
представника третьої особи Пащенка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в смт. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третьої особи: органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , третьої особи: органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі із відповідачем ОСОБА_4 у 2016-2017 роках та в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач матеріально сім`ю не забезпечував, а тому вона звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів. Відповідач участі у виховані дитини не приймає, ухиляється від обов`язку утримувати дитину, у зв`язку із чим утворилася заборгованість станом на 01 серпня 2020 року в розмірі 5690 грн. 25 коп.
26 травня 2018 року вона уклала шлюб із ОСОБА_6 та в них народилася спільна дитини ОСОБА_7 , ії чоловік виховує ОСОБА_8 , як власного сина та має намір усиновити дитину, дати йому своє прізвище.
Вказуючи на те, що відповідач ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому вона просила позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_5 .
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені у позові обставини.
Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Остапишена Л.С. у судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на те, що ОСОБА_4 не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, заборгованість по аліментам погашена повністю, приймати участь у вихованні він не може, оскільки він навчався в інституті в Одесі , а на даний момент він проходить строкову військову службу. Після закінчення служби він має намір звернутися до органу опіки та піклування з питання, щоб він міг зустрічатися та спілкуватися із дитиною.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області Пащенко С.В. пояснив, що на засіданні комісії розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , на їхній запит командування військової частини відпустили його на засідання. ОСОБА_4 надав докази, що заборгованість по аліментам сплачена та пояснив, що спочатку у нього була злість на ОСОБА_1 , бо вона його залишила та вийшла заміж, потім він не хотів заважати її та її чоловіку. Також пояснив, що бажає приймати участь у виховані сина. Орган опіки та піклування Любашівської РДА вважає недоцільним позбавляти ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 05 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку (а.с.16).
Ухвалою від 24 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду (а.с.61).
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Любашівка Одеської області та його батьками є сторони по справі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по справі в зареєстрованому шлюбі не перебували .
Відповідно до свідоцтва про шлюб позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 26 травня 2018 року (а.с.8)
Як вбачається із довідки Бобрицького старостинського округу № 4 Любашівської селищної ради від 04 серпня 2020 року ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_11 , сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11, 12).
За наказом Любашівського районного суду від 25 липня 2018 року із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 13 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).
Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04 серпня 2020 року вбачається, що станом на 01 серпня 2020 року заборгованість ОСОБА_4 по аліментам складала 5690 грн. 25 коп. (а.с.10)
Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що заборгованість по аліментам погашена, що підтверджується наданими представником квитанціями та поясненнями позивачки та представника відповідача (а.с.58)
Відповідач ОСОБА_4 закінчив Одеський державний університет внутрішніх справ та 26 червня 2019 року отримав диплом бакалавра (а.с.57)
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується виключно позитивно, до складу його сім`ї входять батьки, брат та сестра, на даний час він проходить службу в Національній гвардії України, що підтверджується довідкою Бобрицького старостинського округу № 4 Любашівської селищної ради від 04 серпня 2020 року, характеристикою , актом обстеження матеріально-побутових умов проживання , військовим квитком (а.с.43, 54-56) .
30 листопада 2020 року до Любашівського районного суду надійшов висновок органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації від 03.12.2020 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина (а.с.33-35).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстави для позбавлення батьківських прав, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.
Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.
Позивачем не надано суду беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно сина, котрі б слугували підставою для позбавлення його батьківських прав.
Позивач, звернувшись із позовом зазначала, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальну допомогу не надає та має заборгованість по аліментам, проте в судовому засіданні встановлено, що заборгованість сплачена. Доказів умисного ухилення від сплати аліментів, зокрема про притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності за несплату аліментів позивачкою також не надано. Як зазначила в судовому засіданні представник відповідача, однією із причин несвоєчасної сплати по аліментам стало те, що ОСОБА_4 навчався в інституті, а на даний час проходить строкову військову службу та доходи не отримує. Також пояснила, що ОСОБА_4 усвідомлює про обов`язок приймати участь у вихованні дитини, але поки-що не може, так як проходить строкову військову службу, а після звільнення має намір спілкуватися із сином, приймати участь у його вихованні та із цього питання буде звертатися до органу опіки та піклування.
Також, суд звертає увагу, що позивачкою не подано до суду доказів негативної характеристики відповідача чи вчинення ним неправомірних дій, тощо, а із наданих представником позивача документів вбачається, що ОСОБА_4 характеризується виключно позитивно, закінчив Одеський державний університет внутрішніх справ, на даний час він проходить службу в Національній гвардії України.
Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до висновку від 03.12.2020 року орган опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 (а.с.33-35).
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Виходячи з викладеного, конкретних обставин справи та інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи, що законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про недоведеність факту винної поведінки ОСОБА_4 та відсутність підстав для застосування крайнього заходу - позбавлення його батьківських прав стосовно його сина.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з квитанціями позивач сплатила 840 грн. 80 коп. судового збору (а.с. 18). Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено повністю, тому вказані витрати покладаються на позивача.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третьої особи: органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 23.02.2021 року.

Суддя: Т.П. Дармакука