Номер провадження: 22-ц/813/2059/21
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, посилаючись на наступні обставини. Так, позивачка є пенсіонеркою та отримує пенсію, яка щомісячно перераховувалась на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у територіально-відокремленому безбалансовому відділенні (далі-ТВБВ) № 10015/0589 (м. Одеса, пр. Добровольського, 159) філії - Одеського обласного управління ПАТ Державний ощадний банк України згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України оприлюднено шляхом розміщення на сайті ПАТ Державний ощадний банк України www.oschadbank.ua, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є пропозицією на його укладення згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України. Для отримання коштів банком було видано позивачці електронну картку № НОМЕР_2 .

29.10.2018 року о 22 год. 12 хв. за невідомих позивачці обставин з її карткового рахунку безпідставно списано залишок грошових коштів у сумі 5100 грн, про що вона дізналася вранці 30.10.2018 року, коли прочитала на своєму мобільному телефоні SMS-повідомлення, яке надійшло 29.10.2018 о 23 год 10 хв. Позивачка невідкладно повідомила про це оператора Контакт-центру Ощадбанка за телефоном 0-800-210-800. Оператор їй відповіла, що у зазначений час з її карткового рахунку знято грошові кошти у банкоматі, у зв`язку з цим картку заблоковано та банком буде проведено розслідування, а позивачці буде видано нову картку. 01.11.2018 року позивачка звернулася до Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області із заявою про вчинений злочин. За її заявою розпочато кримінальне провадження № 0005013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. На звернення із позовною заявою досудове розслідування триває. Осіб, які вчинили злочин, не встановлено.

01.11.2018 року позивачка особисто повідомила про викрадення коштів співробітників ТВБВ № 10015/0589, де отримала документи, які передала до поліції. Наступного дня, 02.11.2018 року позивачка передала до канцелярії філії - Одеського обласного управління ПАТ Державний ощадний банк України письмове звернення із заявою про крадіжку та проханням повернути незаконно списані кошти у сумі 5100 грн. Вказане звернення зареєстровано за вхідним № 19553, а 17.12.2018 року отримала лист за підписом заступника начальника філії Шевченко Г.Б., у якому відповіді по суті не надано, а рекомендовано звертатись до ТВБВ № 10015X0589 та органів поліції. У подальшому відповідачем в порушення п. 9.3.6 розділу XX «Умови договору банківського рахунку», не проведено розслідування за фактом безпідставного списання коштів.

На виконання п. 16.4 розділу XX «Умови договору банківського рахунку» 17.12.2018 року та 12.02.2019 року позивачка особисто зверталася до працівників ТВБВ № 10015/0589 із письмовими заявами про безпідставне списання коштів, надавши їм також свій паспорт та ідентифікаційний код. Однак, в порушення умов договору зазначеними працівниками відмовлено у прийнятті від позивачки письмових заяв з надуманих приводів відсутності документів з Суворовського відділу поліції м. Одеси та наявності у них недоліків (талон-повідомлення від 01.11.2018 року про реєстрацію заяви про злочин в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 39592 не пронумеровано у відділі поліції порядковим номером).

Крім того, 21.02.2019 року заяву направлено до ТВБВ № 10015/0589 рекомендований лист з повідомленням про вручення, що також передбачено договором як підстава для проведення розслідування. Зазначений лист вручено адресату 25.02.2019 року, що підтверджуються відповідним повідомленням відділення поштового зв`язку. Однак, керуючою ТВБВ № 10015X0589 ОСОБА_2 листом за вих. № 589/19/12 від 27.02.2019 року позивачці відмовлено у проведенні розслідування під приводом необхідності надання особисто заяви по цьому питанню до відділення банку разом з документами із Суворовського відділу поліції в м. Одесі (лист, повідомлення про вручення з чеком про оплату послуг пошти та відповідь додаються).

21.02.2019 року позивачкою направлено листа до філії - Одеське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, у якому оскаржувалися неправомірні дії працівників ТВБВ № 10015/0589 та ставилося питання щодо проведення перевірки та повернення безпідставно списаних коштів. Зазначений лист вручено адресату 25.02.2019 року, що підтверджуються повідомленням відділення поштового зв`язку. Однак, до теперішнього часу відповідачем відповіді позивачу не надано, чим фактично відмовлено у її вимогах.

Позивачка стверджує, що вона свою картку стороннім особам не передавала, номер картки та пін-код не повідомляла, картка № НОМЕР_2 як на час викрадення коштів так і до теперішнього часу знаходиться у неї.

Посилаючись на п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 5 листопада 2014 року № 705 та на підставі викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача суму коштів у розмірі 5100 гривень. Окрім того, позивачка просила стягнути з відповідача пеню у розмірі, не меншому ніж 1264 грн 80 коп. (5100 грн (сума незаконно списаних коштів) х 0,1 % х 248 дні від дня неналежного переказу до дня пред`явлення позову (період з 29.10.2018 по 04.07.2019 року) (а.с.1-7).

14 липня 2020 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Кисельов В.К.) позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про захист прав споживачів щодо стягнення коштів у розмірі 5100 гривень, пені за несвоєчасне повернення незаконно списаних коштів у розмірі 1264 гривні 80 копійок залишено без задоволення у повному обсязі (а.с. 177-182).

13 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила до Суворовського районного суду м. Одеси апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2020 року. Скаржник зазначає у апеляційній скарзі, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про доведеність факту фізичного пред`явлення платіжного засобу до банкомату на підставі «лог-файлів» банкомату, засвідчених неналежним чином. Також суд першої інстанції не узяв до уваги посилання представника позивача на те, що «лог-файли» банкомату не є належним доказом, оскільки вони так само укладаються як у разі пред`явлення електронної картки, так і у випадку вдалого використання злочинцями предмета, який імітує електронний платіжний засіб. Інших доказів використання електронної картки позивача відповідач не надав. ОСОБА_1 додатково зазначає, що відповідачем в порушення п. 9.3.6 розділу XX «Умови договору банківського рахунку», не проведено розслідування за фактом безпідставного списання коштів, а також проігноровано її звернення щодо надання інформації про наявність на картці № НОМЕР_2 запису про зняття коштів 29.10.2018 року у сумі 5 100 грн. Окрім того, апелянт вважає, що будь-який причинно-наслідковий зв`язок між викраденням коштів та наданням позивачу допомоги її сином у користуванні карткою відсутній (а.с.192-199).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

30 жовтня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача зазначив, що аналізом електронних журналів, отриманих з процесингової системи Way4, встановлено, що операція з видачі готівкових коштів з рахунку Позивача через банкомат повністю успішна, будь-яка інформація про втручання сторонніх осіб в роботу ATM у зазначений період часу відсутня, отже, підстав для повернення готівкових коштів не вбачається. Представник відповідача вказав на те, що відповідно до пп. 2.2 Порядку організації роботи банкоматів процесингової системи «Way4» в установах AT «Ощадбанк», затвердженого постановою правління AT «ОЩАДБАНК» № 543 від 20.08.2013 року (у редакції постанови правління AT «Ощадбанк» № 209 від 17.03.2017 року) банкомат є складовою частиною системи автоматизації касових операцій у внутрішньобанківській або міжбанківській системах платежів. Банкомати працюють у режимі постійного зв`язку з процесинговою системою. Усі трансакції по рахунку проводяться процесинговою системою в on-line режимі, що відображається в детальних звітах процесингової системи Way4 по кожному ATM. Як визначено в п. 2.4. цього Положення, однією з операцій, що можуть здійснювати держателі Платіжних карток Банку, є отримання готівки з використанням платіжної картки. Також представник відповідача, зазначив, що платіжна операція з видачі готівки у сумі 5100 грн в банкоматі А1500039, здійснена 29.10.2018 року з фізичним пред`явленням держателем електронного платіжного засобу та його електронною ідентифікацією, що свідчить, на думку представника відповідача, про те, що скаржник діяв всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням, що призвело до використання платіжної картки особою, яка не мала на це законних підстав та стало наслідком здійснення оскарження трансакції. З огляду на це, представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з пояснень позивачки, яка вказувала на те, що не вміє користуватись банкоматом, а кошти їй постійно допомагав знімати її син ОСОБА_3 . Суд першої інстанції також вказав на те, що позивачка не надавала довіреність на ім`я свого сина ОСОБА_3 використовувати її платіжну картку, оскільки доказів протилежного сторони не надали. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивачка в порушення умов п. 6.11, 7.2 укладеного договору, а також до п. 1 Розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» допустила використання її платіжної картки особою, яка була не уповноважена на здійснення вищевказаних дій, то банк не може нести відповідальність за фактом списання коштів, яке було здійснено шляхом фізичного пред`явлення електронного платіжного засобу та його електронною ідентифікацією, а тому суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню (а.с. 186-187).

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 29.10.2012 року було укладено договір №538914 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії/стипендії, грошової допомоги (та інших виплат) та здійснення платіжних операцій з використання платіжної картки за дебетовою платіжною схемою, відповідно до умов якого Банк відкрив на ім`я позивача картковий рахунок та видав банківську платіжну картку № НОМЕР_2 (а.с. 66-70).

Під час судового засідання 14.07.2020 року судом першої інстанції встановлено, що 30.10.2018 року син позивачки ОСОБА_3 зателефонував за телефоном 0-800-210-800 контакт-центру АТ «Державний ощадний банк України» та повідомив, що 29.10.2018 року о 22 год. 12 хв. за невідомих обставин з карткового рахунку його матері ОСОБА_1 було списано залишок грошових коштів у сумі 5100 грн, але дану операцію вона не здійснювала. Оператор відповіла, що дані відомості вона може обговорювати лише з власником картки, лише після цього, ОСОБА_3 до телефону запросив мати ОСОБА_1 . Оператор повідомила про механізм повідомлення банку про вищевказаний факт, а також про можливість блокування картки та видачею нової картки. Позивачці також було повідомлено, що буде проведено розслідування з цього факту. Вищевказаний факт підтверджуються аудіо записом розмов звернень, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 172, 180).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2018 року позивач звернулась до філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» із заявою про надання інформації щодо обставин зняття готівкових коштів на загальну суму 5100 грн з її карткового рахунку, яке відбулось 29.10.2018 року о 22:00 та просила відшкодувати збитки. При цьому, позивачка стверджувала, що свою картку нікому не передавала, а на цей час картка перебувала у неї особисто, ПІН-код нікому не передавала (а.с. 44).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав витяг (лог-файл) з процесингової системи Way4 ATM АТ «Ощадбанк», в якому зазначено, що по спірній операції вірно введений ПІН - код, розпочата трансакція, клієнтом здійснено на функціональних клавішах та ПІН клавіатурі банкомату необхідні йому дії для отримання готівки, після чого відбувся набір з касет готівки, яка презентована клієнту через вікно видачі та успішне її отримання. Готівка була видана у наступному вигляді: - 2 купюри номіналом 200 грн (визначено відповідно до лог-файлу АТМ - С:F: 2 - 200); 2 купюри номіналом 100 грн (С:Е: 2 - 100); та 9 купюр номіналом 500 грн. (C:D:; C:G: 9 - 500) (а.с. 73).

Відповідач зазначає, що з даних лог-файлів вбачається, що платіжна операція з видачі готівки у сумі 5100 грн в банкоматі A1500039 29.10.2018 року здійснена з фізичним пред`явленням держателем електронного платіжного засобу та його електронною ідентифікацією (а.с. 63, 73).

З матеріалів справи також вбачається, за заявою ОСОБА_1 02.11.2018 року слідчим Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області було розпочато досудове розслідування (кримінальне провадження №00005013) за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 11).

Для встановлення обставин по даній цивільній справі судом першої інстанції було витребувано копію матеріалів вище зазначеного кримінального провадження (а.с. 130).

Як вбачається з копії матеріалів кримінального провадження, відповідно до постанови слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 08.10.2019 року кримінальне провадження №00005013 закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, оскільки не встановлено особу, що вчинила дане кримінальне правопорушення (а.с. 170).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами..

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 23.4 ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.

Відповідно до п.п. 32.1, 32.7 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання.

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу VI Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що Банком було проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що 29.10.2018 року о 22:12:47 з банкомату А1500039, який розташований за адресою: м. Одеса, провулок Світлий, 8 відбулась видача готівкових коштів в сумі 5100,00 грн (а.с. 63, 72).

Згідно з пошуковими даними геолокації банкомат А1500039, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на відстані 20,1 км від місця проживання ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, звертаючись до Банку з заявами, які датуються 02.11.2018 року (а.с. 44), 21.02.2019 року (а.с. 46, 48-49), стосовно списання грошових коштів з її карткового рахунку 29.10.2018 року.

Так, у відповіді Банку від 30.12.2018 року зазначено, що ОСОБА_1 для оскарження операції по картковому рахунку необхідно звернутися до ТВБВ №10015/0589 АТ «Ощадбанк» для написання заяви встановленого зразка та надати копію паспорту та ідентифікаційного коду (а.с. 45).

З відповіді ТВБВ №10015/0589 АТ «Ощадбанк» від 27.02.2019 року вбачається, що при написанні заяви ОСОБА_1 необхідно додати пакет документів, а саме: паспорт, код, заяву (витяг) з відділу поліції Суворовського району м. Одеси (а.с. 47).

Разом з тим, відповідно до переліку документів, які повинні бути надані клієнтом (Додаток №12 до Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», наданий відповідачем до відзиву на позовну заяву) у разі оскарження трансакції, яку не здійснював клієнт, останньому необхідно подати звіт по рахунку та заяву (а.с. 81). Про необхідність надання інших додатків, про які вказував Банк у своїх листах до позивача, в даному Переліку не зазначено.

Також апеляційний суд зазначає, що на підтвердження проведеної Банком перевірки відповідач надав лише Витяги з процесингової системи Way4 ATM АТ «Ощадбанк», з яких неможливо достовірно встановити в який саме період було проведено перевірку банківської операції від 29.10.2018 року (після звернення ОСОБА_1 до Банку з відповідною заявою чи безпосередньо під час розгляду даної цивільної справи судом першої інстанції).

Більш того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Банк повідомляв позивача про результати проведеної перевірки в усному вигляді чи письмово.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що вчинені відповідачем дії не можуть свідчити про проведення Банком належної перевірки оскаржуваної трансакції.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що при оцінці поведінки та способу ведення справ банківською установою необхідно враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів факту фізичного пред`явлення даної картки для зняття коштів 29.10.2018 року в банкоматі А1500039, який розташований за адресою: м. Одеса, провулок Світлий, 8, не надав доказів для підтвердження проведення Банком належної внутрішньої перевірки по оскаржуваній трансакції, а отже між діями позивачки та зняттям грошових коштів у банкоматі 5100 грн 29.10.2018 року причинно-наслідкового зв`язку не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, свідчить про відсутність вини позивача як підставу цивільно-правової відповідальності у знятті грошових коштів з його рахунка.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в цивільній справі № 522/26401/15-ц, а також у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року в цивільній справі № 6-71цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах відсутні відомості про те, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а також відсутність доказів зі сторони відповідача, які б спростовували даний факт, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просила стягнути з відповідача пеню за період з 29.10.2018 року по 04.07.2019 року (тобто, по день звернення до суду з позовом) (а.с. 6).

З огляду на наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині повернення грошових коштів у розмірі 5100 грн, враховуючи також положення п. 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», апеляційний суд задовольняє вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 1264 грн 80 коп (з розрахунку 5100 грн х 248 днів х 0,1 %).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а сам позов подано 04 липня 2019 року.

Відповідно до пп. 1, 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову складає 6364 грн 80 коп. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становив 1921 гривню.

Таким чином, розрахунок судового збору за подання позовної заяви визначається із застосуванням ставки 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 768,4 грн, а розмір судового збору за подання апеляційної скарги відповідно 768,4 грн х 150% = 1152,6 грн.

Отже, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, позивача від сплати судового збору було звільнено, а отже судовий збір компенсувався за рахунок держави, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за звернення позивача до суду з позовною заявою та за подання апеляційної скарги у розмірі 1921 гривня (768,4 грн + 1152,6 грн).

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, то апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦКП України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2020 року скасувати та постановити нове.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, розташованого за адресою: 01001, Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) 5100 гривень, в якості повернення грошових коштів, а також пеню за несвоєчасне повернення грошових коштів у розмірі 1264 гривні 80 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, розташованого за адресою: 01001, Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) на користь держави судовий збір за подання позивачем позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1921 гривня.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

24.12.2021 року м. Одеса