Справа № 297/1910/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2020 року про відмову у видачі судового наказу у складі судді Михайлишина В.М., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуги з природного газу в сумі 12564,85 грн., що виникла у зв`язку з невиконанням боржником обов`язків, передбачених в Типовому договорі розподілу природного газу, до якого боржник приєдналася.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу з підстав п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, оскільки заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Заперечуючи ухвалу суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у видачі судового наказу. Зокрема, відносно того, що до заяви про видачу судового наказу взагалі не долучено копію-заяви-приєднання до умов договору постачання природнього газу побутовим споживачам, апелянт звертає увагу на те, що надання такої заяви не є обов`язковою умовою, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» у встановленому порядку направляє кожному побутовому споживачу типову заяву-приєднання до умов договору постачання природнього газу. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути її примірник Товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут». Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» за поставлений природний газ та факт фактичного споживання природнього газу після офіційного опублікування договору Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» відповідно до вимог Правил за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Таким чином, ОСОБА_1 приєдналася до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природнього газу та оплатою виставленого рахунку за спожитий природний газ. Твердження суду щодо читабельності та нечитабельності доданої до заяви копії витягу з газети є виключно суб`єктивною думкою суду, так як читабельність чи нечитабельність витягу не є підставою для відмови у видачі судового наказу. Апелянт також звертає увагу, що до заяви про видачу судового наказу додано фінансовий стан (історію розрахунку), а не виписку, як зазначено судом першої інстанції, в якій чітко видно дату початку та закінчення нарахування заборгованості, зазначено прізвище, ім`я та по батькові особи, якою надано фінансовий стан та поставлена печатка Виноградівського відділу реалізації товариства до якої відноситься місто Берегово і Берегівський район, а тому висновок суду щодо відсутності інформації про посаду особи, яка здійснила нарахування, відсутність підпису та облік боргу є необґрунтованими.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заява подана з порушеннями вимог п.3 та п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, а саме:

- до заяви про видачу судового наказу взагалі не долучено копії заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам.

- долучена копія витягу із газети «Новини Закарпаття» є нечитабельною, що унеможливлює зробити правильний висновок щодо повідомлення споживача про умови договору постачання природного газу побутовим споживачам, на які посилається позивач.

- долучена до заяви про видачу судового наказу виписка нарахування та розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не містить чіткого періоду, а саме частково не зрозуміло за який період нарахована сума боргу.

- у виписці про заборгованість за спожитий газ не міститься інформація про посаду особи, яка здійснила нарахування та облік боргу і відсутній її підпис.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги, щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

4. Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Приписи ч.1 ст.11 ЦК України визначають, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуги з постачання природного газу в сумі 12564,85 грн.

Заяву вмотивовано тим, що ОСОБА_1 , яка є споживачем природного газу, не оплачувала належним чином стягувачу надані на підставі Типового договору послуги з постачання природного газу. У поданій заяві зазначено, що між стягувачем та ОСОБА_1 існують договірні відносини щодо надання послуги постачання природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496.

Так, порядок укладання договору з постачання природного газу здійснюється відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827, та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Як вбачається із матеріалів справи, обгрунтовуючи свої вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз Збут" додало до заяви відповідні документи на підтвердження факту споживання природнього газу споживачем та наданя ОСОБА_1 послуги з постачання природного газу, а саме, до заяви про видачу судового наказу додано фінансовий стан (історію абонента), публікацію в газеті «Новини Закарпаття» №144 (4461) від 22.12.2015 року, копію вимоги про сплату заборгованості та копію фото лічильника.

Зокрема, з фінансового стану абонента вбачається, що з серпня 2017 року по серпень 2020 року споживачем здійснювалося споживання природного газу та здійснювалася часткова оплата за споживання природнього газу, що свідчить про те, що ОСОБА_1 приєдналася до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природнього газу та оплатою виставленого рахунку за спожитий природний газ.

Таким чином, в даному випадку споживання природнього газу та оплата за надані послуги свідчить про приєднання ОСОБА_1 до умов типового договору.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції не звернув уваги на те, що споживач ОСОБА_1 приєдналася до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природнього газу та частковою оплатою виставленого рахунку за спожитий природний газ, а тому ненадання заяником копії заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам не є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що Типовий договір постачання природного газу, який затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 є публічним та знаходиться в загальному доступі в мережі інтернет за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1384-15#Text. При цьому, в даному випадку заявник у заяві в першу чергу посилається на наявність обов`язку боржника, який фактично користується послугами, сплатити за надані послуги споживання природнього газу, додаючи до заяви історію фінансового стану абонента ОСОБА_1 .

Висновок суду щодо відсутності чіткого нарахування у виписці про заборгованість та відсутності інформації про особу, яка здійснила нарахування також є необґрунтованим, оскільки до заяви про видачу судового наказу додано фінансовий стан (історію розрахунку), в якій зазначено період та розмір нарахування, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка надала фінансовий стан на якій міститься печатка Виноградівського відділу реалізації товариства до якої відноситься місто Берегово і Берегівський район.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вищевказані обставини та вимоги закону не взяв до уваги та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, ухвала Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2020 року скасувати.

Справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: