ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5502/21 Справа № 2-26/11 Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов І. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою, знесення самочинно побудованих будівель і споруд, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою, знесення самочинно побудованих будівель і споруд.

16 березня 2021 року позивач звернулась до суду із заявою, в якій вона просить відновити провадження у даній справі та вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати (продавати, дарувати та інше) належні йому 43/100 домоволодіння АДРЕСА_1 до набрання чинності судовим рішенням по справі 2-26/11 провадження № 2/932/75/20.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на даний час ОСОБА_2 має намір продати належну йому на праві власності 43/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 . Оскільки на теперішній час перешкоди, які створював ОСОБА_2 у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою не усунуті, самочинні прибудови та споруди не знесені, земельна ділянка не приведена у первісний стан, заявник вважає, що співвласник ОСОБА_2 не має законних підстав для відчуження своєї частки будинку, і є необхідність винесення ухвали про забезпечення позову, якою має бути заборонено йому здійснювати продаж домоволодіння до розгляду спору про усунення перешкод у користуванні будинком, знесення самочинних споруд по суті. У зв`язку із викладеним, позивач просила вжити заходів забезпечення позову.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про задоволення її заяви, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 1985 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Слободян В.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3575, є власником 43/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Предметом позовних вимог у справі 2-26/11 є зобов`язання ОСОБА_2 знести огорожу та самовільно збудований ним другий поверх над будинком А-1, заборонити мити автомобілі на території земельної ділянки, зобов`язання зняти мотузку.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову, суд вірно виходив з того, що нею не доведено, що на даний час існує ризик того, що відчуження частки ОСОБА_2 у спільному майні, може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , або може призвести до інших негативних наслідків.

Право власності є непорушним, а тому заборонити особі вільно розпоряджатися своє часткою у спільному майні, суд не має правових підстав. До того ж, ОСОБА_2 належним чином повідомив ОСОБА_1 про намір здійснити продаж своєї частки, а отже виконав вимоги ст. 362 ЦК України щодо переважного права ОСОБА_1 на купівлю даної частки.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що при постановленні ухвали, суд першої інстанції порушив вимоги закону є безпідставними, оскільки суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого та об`єктивного висновку про те, що позивачем в заяві про забезпечення позову не доведено, яким чином може бути утруднене чи унеможливлене виконання судового рішення у майбутньому в разі задоволення її позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до положень ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, й власника ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про відсутність правових підстав для забезпечення позову.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко