Номер провадження: 22-ц/813/5034/21
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року про закриття провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» (правонаступник публічного акціонерного товариства «Банк Форум») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю Українська компанія імперіал, Товариство з обмеженою відповідальністю Фруктовий дім імперіал ВН, Товариство з обмеженою відповідальністю Рибна компанія імперіал про стягнення заборгованості за генеральним договором про надання фінансових послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю Українська компанія імперіал, Товариство з обмеженою відповідальністю Фруктовий дім імперіал ВН, Товариство з обмеженою відповідальністю Рибна компанія імперіал про стягнення заборгованості за генеральним договором про надання фінансових послуг.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2014 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року провадження у справі закрито та роз`яснено позивачу його право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.08.2014 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи - ТОВ Українська компанія імперіал, ТОВ Фруктовий дім імперіал ВН та ТОВ Рибна компанія імперіал, в якій, з урахуванням останньої редакції заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за генеральним договором №1-0028/12/11-KLR від 04.10.2011року з додатковими угодами до нього на загальну суму 10 173 978,78 доларів США та 23 644 006,16 грн., стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за генеральним договором №1-0028/12/11-KLR від 04.10.2011року з додатковими угодами до нього на загальну суму 10 173 978,78 доларів США та 23 644 006,16грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 04.10.2011року між ПАТ «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська морепродуктова компанія», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фруктовий дім імперіал ВН», Товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясний альянс України», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВА-ЛТД» було укладено Генеральний договір про надання фінансових послуг № 1, відповідно до умов якого, банк надає позичальникам або відповідному позичальнику фінансові послуги на умовах, визначених цим генеральним договором та комерційними угодами в рамках ліміту фінансування, визначеного в цьому генеральному договорі, а позичальник та/або відповідний позичальник зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, встановлені в цьому генеральному договорі та комерційних угодах, а також своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за послуги банку в розмірі та на умовах, визначених у комерційних угодах.

У подальшому, між сторонами було укладено додаткові договори до генерального договору №1 від 04.10.2011року.

03 жовтня 2012 року між сторонами укладено додатковий договір № 6 до генерального договору про надання фінансових послуг № 1 від 04.10.2011 року, згідно умов якого, виключено ТОВ «Віва-ЛТД» та ТОВ «Українська морепродуктова компанія» з числа сторін договору, та внесено до складу сторін ТОВ «Українська компанія імперіал», а також генеральний договір викладено у новій редакції та присвоєно №1-0028/12/11-KLR.

04 жовтня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були укладені договори поруки, згідно умов яких, поручителі поручаються перед кредитором за виконання позичальниками генерального договору №1-0028/12/11-KLR від 04.10.2011року та додаткових договорів до нього.

Невиконання відповідачами зобов`язань по укладеним договорам зумовило звернення ПАТ «Банк Форум» до суду із відповідним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю Українська компанія імперіал, Товариство з обмеженою відповідальністю Фруктовий дім імперіал ВН та Товариство з обмеженою відповідальністю Рибна компанія імперіал про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» загальну суму заборгованості за генеральним договором № 1-0028/12/11-KLR від 04.10.2011р. з додатковими угодами до нього, яка дорівнює 10 173 978 (десять мільйонів сто сімдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) доларів США 78 центів та 23 644 006 (двадцять три мільйони шістсот сорок чотири тисячі шість) грн. 16 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» загальну суму заборгованості за генеральним договором № 1-0028/12/11-KLR від 04.10.2011р. з додатковими угодами до нього, яка дорівнює 10 173 978 (десять мільйонів сто сімдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) доларів США 78 центів та 23 644 006 (двадцять три мільйони шістсот сорок чотири тисячі шість) грн. 16 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

29.05.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Лісовська Маріанна Миколаївна звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2015 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2015 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

25.11.2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на електронну адресу суду надійшла заява про закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки між позивачем та відповідачем існує спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року заяву задоволено, провадження у справі закрито, роз`яснено позивачу його право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що банком позов пред`явлений до поручителів відповідно до договору поруки, який забезпечує виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, у зв`язку з цим вказаний спір має вирішуватися за правилами ГПК України в порядку господарського судочинства.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

ЦПК України у редакції, чинній на час подання позову (серпень 2014 року), передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-який спір з цивільних правовідносин, в якому хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо його вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

ГПК України у редакції, чинній на час подання позову та ухвалення заочного рішення по суті заявлених вимог, встановлював юрисдикцію господарських судів у вирішенні, зокрема, спорів, що виникають при виконанні господарських договорів, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин і віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів (пункт 1 частини другої статті 12).

Сторонами в судовому процесі, відповідно ГПК України, на момент звернення позивача до суду та ухвалення заочного рішення суду, - позивачами і відповідачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред`явлено позовну вимогу (ст. 21).

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина перша статті 1 ГПК України у вказаній редакції).

Для віднесення справи до господарської юрисдикції суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин і спору про право, що з цих відносин виникає; наявність у законі норми, що передбачала би вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що передбачала би вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16 (пункт 35)).

ГПК України у редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (пункт 1 частини першої статті 20).

Тобто, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду: спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Така юрисдикція визначається, враховуючи суб`єктний склад основного зобов`язання.

Разом з тим ГПК України у редакції до 15.12.2017 року обмежував участь фізичних осіб (поручителів) у господарському судочинстві.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що:

- рішенням Господарського суду м. Києва від 04.11.2014 року у справі № 910/17994/14 стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Імперіал" (04086, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 39-А, ідентифікаційний код юридичної особи 37680130); Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Імперіал" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, 14, ідентифікаційний код юридичної особи 37728988); Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-ЛТД" (65031, м. Одеса, вул. Промислова, 20, ідентифікаційний код юридичної особи 37282150) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, 7, ідентифікаційний код юридичної особи 21574573) заборгованість за Генеральним договором № 1-0028/12/11-KLR від 04.10.2011 року та додатковими угодами до нього у розмірі 9 888 936 (дев`ять мільйонів вісімсот вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять шість) доларів США 94 центи, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 11.06.2014 року складає 115 020 589 (сто п`ятнадцять мільйонів двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 01 коп. Видано наказ;

- ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.06.2019 року здійснено заміну стягувача Публічного акціонерного товариства Банк Форум (02100, місто Київ, бульвар Верховної Ради, 7, ) його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Веста (04080, м. Київ, вул. О.Терьохіна, б. 8А, офіс 111; ідентифікаційний код 41264766) у справі № 910/17994/14.

Таким чином до 15.12.2017 року кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором звернувшись у відповідності до вимог діючого на той час господарського-процесуального законодавства України до суду до боржників за основним зобов`язанням юридичних осіб та до загального суду у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства до поручителів фізичних осіб, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Господарським судом м. Києва та Київським районним судом м. Одеси у відповідності до діючого на той час процесуального законодавства (господарського та цивільного), ухвалено рішення по суті позовних вимог, які певний час перебували на виконанні у примусовому порядку відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовуючи заочне рішення від 17.04.2015 року, призначаючи розгляд справи в загальному порядку та в подальшому закриваючи провадження у справі, суд посилався на те, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. Так відповідно до ст.. 20 ГПК України законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці. Оскільки банком позов пред`явлений до поручителів відповідно до договору поруки, який забезпечує виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, вказаний спір за наведеною нормою має вирішуватися за правилами ГПК України в порядку господарського судочинства.

Проте за встановлених вище обставин і наведених в цій постанові мотивувань такий висновок районного суду є помилковим, оскільки позивач обрав спосіб захисту своїх прав про стягнення заборгованості з поручителів, які є фізичними особами, в порядку цивільного судочинства, що узгоджувалося з нормами ЦПК та ГПК в редакції, чинній на момент звернення до суду. На сторону по справі не можна покласти виконання вимог, яких на момент її звернення до суду ще не існувало.

Разом з тим, спираючись на існуюче на момент звернення до суду правове регулювання спірних відносин, позивач, звертаючись до суду, обґрунтовано розраховував на вичерпне, ефективне та остаточне (таке, що не потребує нових звернень до суду) відновлення своїх прав, а тому закриття провадження з підстав набрання 15 грудня 2017 року новою редакцією ГПК, в яку законодавець вніс норму, що відтепер господарські суди розглядають справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, буде порушувати інтереси позивача, за захистом яких він 6 років назад звернувся до суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2020 року про закриття провадження - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20.12.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова