Справа № 274/3789/20 Провадження № 2/0274/377/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_3 ,
за участюВиконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області,
пророзірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.12.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 837, визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_2 подружнього життя і спільного господарства вони не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, ОСОБА_2 не утримує дитину на належному рівні.

ОСОБА_2 позов визнав, про що зазначено у заяві від 27.01.2021 р. його представника.

Судом з`ясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 29.12.2015 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 837, вони є батьками дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проживає з ОСОБА_5 (а. с. 10, 14, 15).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 , та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 .

У висновку від 18.02.2021 р. № 02-16/441 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (далі - Висновок від 18.02.2021 р.) зазначено, що, зокрема, ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . В помешканні зроблено ремонт, кімнати облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою, малолітня дитина - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , має окреме місце для сну та відпочинку, ігровий куточок, облаштований дитячим столиком, мольбертом, іграшками та розвиваючими іграми. У присутності матері ОСОБА_1 проведено бесіду з дитиною - ОСОБА_4 , яка повідомила, що вона любить маму і тата, але надалі хоче проживати з мамою. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Під час зустрічі ОСОБА_2 пояснив, що протягом року з родино не проживає, але при можливості допомагає матеріально - купує продукти, солодощі, постійно спілкується з дочкою. Також ОСОБА_2 два погодження на проживання малолітньої дочки з матір`ю, але пояснив, що бажає надали бачитись з дочкою, брати участь у її вихованні.

У Висновку від 18.02.2021 р. вказано, що Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області дійшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Оцінивши обставини, наведені у Висновку від 18.02.2021 р., Суд вважає, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дочки, дочка бажає проживати з нею, а відтак наявні законні підстави для визначення місця проживання дитини з ОСОБА_1 .

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття.

Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визнання ОСОБА_2 позову вказує на те, що він може сплачувати аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, підлягає задоволенню.

Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене та зважаючи, що визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів,оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523).

Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 50% судового збору (840,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (840,40 грн.) підлягають поверненню ОСОБА_1 з державного бюджету, та з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263 - 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , відомості про РНОКПП на момент ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні) задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29.12.2015 р. Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 837, розірвати.

3. Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 .

4. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи від 03.06.2020 р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 840,40 грн.

6. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 840,40 грн.

7. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

8. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут