ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/908/21
Провадження № 22-ц/4820/2008/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року (суддя Кутасевич О.Г.) за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника.

Позов мотивовано тим, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17 січня 2020 року, зміненого постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року: визнано незаконним та скасовано наказ №24/ос від 07 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_2 з підстав, передбачених ч.4 ст.40 КЗпП, виданого Старокостянтинівською дистанцією колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника майстерні виробничого підрозділу зазначеного підприємства, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 123336,44 грн. з вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов`язкових платежів та стягнуто судовий збір 2770,16 грн.

На виконання зазначеного рішення суду ОСОБА_2 поновлено на роботі та виплачено 123336,44 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, унаслідок незаконного звільнення ОСОБА_1 із займаної посади ОСОБА_2 . Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» завдано збитки у розмірі 123336,44 грн., унаслідок чого у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, як винної особи.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу у розмірі 123336,44 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» шкоду заподіяну незаконним звільненням працівника у розмірі 95000 грн. та судовий збір у розмірі 1618,54 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 повинен нести перед відповідачем повну матеріальну відповідальність за незаконне звільнення працівника на підставі п.8 частини 1 статті 134, та статті 237 КЗпП України. Враховуючи майновий стан відповідача, а також відсутність обставин того, що шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою, суд зменшив розмір завданої шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить змінити оскаржуване рішення та більш суттєво зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував обставини, які дають підстави для зменшення розміру шкоди. Просив врахувати його стан здоров`я, наявність другої групи інвалідності встановленої довічно. Зазначав, що він переніс два інфаркти, страждає серцево-судинними захворюваннями, важкою формою цукрового діабету, у зв`язку з чим йому ампутовано частину ноги. На лікування він змушений нести систематичні та щоденні витрати, а тому визначений судом першої інстанції розмір відшкодування шкоди у 95 000 грн. для нього є непомірно великим.

За період роботи на підприємстві за багаторічну сумлінну працю на залізничному транспорті його було неодноразово нагороджено грошовими преміями, почесними грамотами, годинником. Крім того, при звільненні з роботи ОСОБА_2 він керувався виключно інтересами підприємства, а звільнення працівника було викликано його протиправною поведінкою.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, не врахував вимоги законодавства, яким передбачається, що на службових осіб та осіб винних у незаконному звільненні працівників покладається обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству в повному обсязі. Повна матеріальна відповідальність настає у випадку будь-якого порушення та незалежно від форми вини. Крім того, суд здійснюючи розподіл судових витрат застосував розмір прожиткового мінімуму, який не був встановлений станом на 01.01.2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця».

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника Управління Південно-Західної залізниці №305 від 18 грудня 1998 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Старокостянтинівської дистанції колії.

Під час перебування на посаді начальника виробничого підрозділу Старокостянтинівської дистанції колії ОСОБА_1 видав наказ №24/ос від 07.02.2019 року, яким звільнив ОСОБА_2 , на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2020 року по справі №683/755/19 визнано незаконним та скасовано наказ начальника виробничого підрозділу «Старокостянтинівська дистанція колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» №24/ос від 07 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника майстерні виробничого підрозділу «Старокостянтинівська дистанція колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з підстав п.4 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника майстерні виробничого підрозділу «Старокостянтинівська дистанція колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 07 лютого 2019 року.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 14 628,64 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року рішення Старокостянтинівського районного суду від 17 січня 2020 року змінено, зменшивши стягнуту з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 123336,44 грн. з вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов`язкових платежів та стягнутого судовий збір в розмірі 2770,16 грн. В решті рішення залишено без змін.

На виконання вказаних рішень, відповідно до наказу АТ «Укрзалізниця» №22/ос від 20.01.2020 року ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника майстерні.

30 вересня 2020 року АТ «Укрзалізниця» здійснено виплату грошових коштів на користь ОСОБА_2 у загальному розмірі 123336,44 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3073263, №3071743, №3073275.

Відповідач ОСОБА_1 є особою з 2 групою інвалідності, переніс два інфаркти, страждає серцево-судинними захворюваннями і цукровим діабетом ІІ типу, діабетичну ангіопатію судин, гангрену правої супні, у зв`язку із чим йому проведено ампутацію пальця та резекцію головки ступні, що підтверджується медичною документацією

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134, статті 237 КЗпП України матеріальна відповідальність на службову особу за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації оплатою працівникові вимушеного прогулу або різниці у заробітку при незаконному звільненні або незаконному переведенні його на іншу роботу можна покласти при наявності її персональної вини в цьому, у випадках, коли незаконне звільнення або незаконне переведення мало місце за рішенням колегіального органу, керівник цього органу може нести зазначену матеріальну відповідальність в тому разі, коли рішення було прийняте внаслідок його винних протиправних дій.

Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2020 року по справі №683/755/19, яке постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року частково змінено, визнано незаконним та скасовано наказ начальника виробничого підрозділу «Старокостянтинівська дистанції колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» №24/ос від 07 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника майстерні виробничого підрозділу «Старокостянтинівська дистанція колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з підстав п.4 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника майстерні виробничого підрозділу «Старокостянтинівська дистанція колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 07 лютого 2019 року. з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 стягнуто суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу 123336,44 грн. з вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

30 вересня 2020 року АТ «Укрзалізниця» здійснено виплату грошових коштів на користь ОСОБА_2 у загальному розмірі 123336,44 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3073263, №3071743, №3073275.

За таких обставин, встановивши, що працівника ОСОБА_2 звільнено з роботи із порушенням вимог закону наказом начальника виробничого підрозділу Старокостянтинівської дистанції колії ОСОБА_1 , то саме він, як службова особа, яка видала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною другою статті 137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, завданої працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

Врахувавши відсутність обставин заподіяння шкоди злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою, матеріальний стан відповідача, зокрема те, що він є особою з інвалідністю другої групи, наявність у відповідача інших хронічних захворювань, на лікування яких потребуються значні матеріальні витрати, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір покриття шкоди, відповідно до частини другої статті 137 КЗпП України.

Рішення суду в цій частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням вимог закону, внаслідок чого підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Доводи апеляційних скарг як позивача, так і відповідача, щодо відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів їх відхиляє.

Щодо розподілу судового збору.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність 2 групи, у зв`язку з чим він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн.

Оскільки позовна заява позивача задоволена на 77%, відповідач звільнений від сплати судового збору, тому Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» слід компенсувати судовий збір за подання позову в розмірі 1618,54 грн. за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Витрати судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», оскільки рішення суду першої інстанції змінено тільки в частині порядку відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року змінити в частині порядку розподілу судового збору.

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за рахунок держави судовий збір у розмірі 1618,54 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк