НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2021 рокуСправа № 322/1078/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Блажко О.П., за участю державного виконавця Рогової Л.А., розглянувши скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Рогової Людмили Анатоліївни та скасування постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку боржника,

встановив:

30.11.2021 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла зазначена скарга, в якій ОСОБА_1 просила:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Рогової Людмили Анатоліївни щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Волинському ОУ АТ Ощадбанк, МФО 303398;

- скасувати постанову про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , винесену 27.05.2021 року по виконавчому провадженні №65145521 державним виконавцем Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Роговою Л.А. в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритому у Волинському ОУ АТ Ощадбанк, МФО 303398.

Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_1 зазначила, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Рогової Л.А. знаходиться виконавче провадження №65145521 з примусового виконання виконавчого листа №322/1116/20, який виданий 05.03.2021 Новомиколаївським районним судом Запорізької області про стягнення з неї на користь АТ КБ «Приват Банк» 18615,20 грн.

Державним виконавцем в ході виконання судового рішення було порушено норми чинного законодавства, шляхом накладання арешту на її картковий рахунок № НОМЕР_2 . Згаданий рахунок було створено для одержання державної допомоги по вагітності та пологах непрацюючим жінкам, яку ОСОБА_1 призначено з 01.04.2021 по 30.04.2021 в розмірі 2335,90 грн.

Відповідно до банківської виписки по зазначеному вище рахунку, згадану виплату було зараховано на її картку 07.06.2021 під типом «Мат. допомога» в розмірі 2335,90 грн, та відразу направлено на погашення арештованої суми, чим прямо порушено вимоги ч.2 ст.48 та п.5 ч.1 ст.73 ЗУ «Про виконавче провадження». Нею на адресу Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) було направлено ряд заяв з проханням зняти арешт зі згаданого вище рахунку, з відповідним обґрунтуванням такого прохання. Разом з тим, вона отримала відмову від 21.10.2021, в якій її заява задоволена не була з огляду на те, що виконавець не одержував від банку ніяких документів, які би підтверджували заборону звернення стягнення на кошти, що знаходяться на відповідному рахунку. Даний документ вона отримала 28 жовтня 2021 року.

Ухвалою судді від 30.11.2021 було поновлено строк для звернення до суду та відкрито провадження у справі.

Від старшого державного виконавця Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Рогової Людмили Анатоліївни надійшло заперечення на скаргу у якому остання просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки на її думку постанова про арешт коштів боржника ВП №65145521 є законною.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.7 ч.3 ст.18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.48 Закону заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст.26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст.18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Зокрема у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №915/1000/18 йдеться про те, що під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, ст.48 Закону встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зважаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках. зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в іншій своїй постанові від 8 жовтня 2020 року у справі №755/14912/19.

Згідно з абзацом 2 ч.2 ст.59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.10 ч.1 ст.34 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.4 ст.59 Закону підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до п.3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постановах від 3 лютого 2021 року у справі № 756/1927/15-ц та від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Судом встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Рогової Л.А. перебуває виконавче провадження №65145521 з примусового виконання виконавчого листа №322/1116/20 від 05.03.2021 виданого Новомиколаївським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТК «Приват Банк» заборгованості в розмірі 18615,20 грн.

15.04.2021 старшим державним виконавцем Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Роговою Л.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

27.05.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №65145521, якою накладено арешт на кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Таким чином, дії старшого державного виконавця щодо накладення арешту на кошти на виявлених рахунках боржника є правомірними та не порушують жодні приписи чинного законодавства.

Про спеціальний режим використання відповідного розрахункового рахунку мав повідомити виконавця банк, якому на виконання було направлено постанову про арешт коштів боржника від 27.05.2021 ВП №65145521, та повернути її без виконання в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Волинському ОУ АТ Ощадбанк, на яке нормами ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому.

Натомість банк, відповідно до наданої скаржницею копії виписки по картковому рахунку, кошти які були зараховані на рахунок № НОМЕР_1 07.06.2021 одразу направив на погашення арештованої суми.

Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Вказівка скаржниці про те, що згаданий рахунок було створено для одержання державної допомоги по вагітності та пологах непрацюючим жінкам, не свідчить про незаконність дій державного виконавця. Посилання останньої на положення п.5 ч.1 ст.73 Закону у цьому контексті є безпідставним, адже державний виконавець своєю постановою не накладала стягнення на виплати по допомозі у зв`язку з вагітністю та пологами.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи ввказане суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Новомиколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Рогової Людмили Анатоліївни та скасування постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 13 грудня 2021 року.

Суддя Р.О. Губанов