Справа № 489/2729/20
Номер провадження 2/489/309/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретарів судового засідання Смєрдової К. С., Глубоченко О. О., Сухно А. В., Касьяненко Д. І., Шенкевич К. С.,

позивача ОСОБА_1 , його представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_4 (далі-відповідач), третя особа Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини

встановив

В червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини, в якому просить суд визначити місце проживання ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 26.10.2012 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини, спільної згоди сторони з цього питання досягти не змогли. Позивач, як батько неповнолітньої дитини, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає, що син повинен проживати з ним. Вказує, що відповідач не турбується про виховання, навчання та розвиток сина, матеріально та морально його не підтримує, веде аморальний спосіб життя.

Відповідач направила до суду відзив, яким проти задоволення позову заперечувала. Вказувала, що проживає в будинку з батьками, де є достатньо місця для дитини. Пояснювала, що раніше мала роботу, але на прохання позивача звільнилася з роботи, щоб приділяти достатньо уваги вихованню сина. Крім того, зазначила, що позивач перешкоджає її спілкуванню з дитиною, блокуючи телефон та змінюючи його номер.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що може утримувати та виховувати сина.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.02.2020, між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що 26.10.2012 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 715. На теперішній час в провадженні суду перебуває цивільна справа про розірвання вказаного шлюбу.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 995 від 26.03.2013.

Відповідно до Акту підтвердження фактичного місця проживання від 02.06.2020, встановлено, що Позивач та його син постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою про доходи № 11 від 01.06.2020, позивач працює на ПП "МНМ" на посаді водія автотранспортного засобу та його заробітна плата за період з 01.12.2019 до 31.05.2020 становить 27 788 грн.

Відповідно до характеристик за місцем мешкання, позивач зарекомендував себе з позитивної сторони, підтримує хороші відносини з сусідами, виховує сина. За зловживанням алкогольними напоями помічений не був.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_3 від 27.04.2000, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 02.1-26/49 від 22.05.2020, ОСОБА_6 навчався в 1-Б класі Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 50 ім. Г. Л. Дівіної.

Згідно виписного епікрізу, ОСОБА_6 ріс та розвивався згідно віку, хворів рідко. З травня 2019 року дитина стала під нагляд у КНП ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5", сімейної амбулаторії № 3. На прийомах дитина була з матір`ю, всі призначення мати виконувала сумлінно, дитина завжди була доглянута. Випадків жорстокого відношення до дитини в медичній документації не виявлено.

Відповідно до довідки № 01-23/340 від 23.12.2020, ОСОБА_6 є учнем 2-Б класу Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 50 ім. Г. Л. Дівіної. Учень має достатньо сформовані вміння та навички, необхідні для засвоєння навчальних програм, домашні завдання виконує повністю, в учнівському колективі почувається комфортно. Під час перевірки життєво - побутових умов проживання виявлено, що ОСОБА_6 проживає разом з батьком і має окрему кімнату, яка відповідає санітарно - гігієнічним умовам. До школи учень приходить вчасно, охайно одягнений, маючи всі необхідні приладдя для освітнього процесу. Батько утримує дитину й постійно цікавиться навчанням ОСОБА_6 , спілкується з вчителями, систематично відвідує батьківські збори та тримає зв`язок з вчителем під час дистанційного навчання. Мати учня з сім`єю не проживає та не бере участі у вихованні сина, не відвідує школу, не спілкується з учителями щодо навчання своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з висновком Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1541/020201-22/04/14/21 від 11.03.2021, орган опіки та піклування виконавчого комітету ММР вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи, в тому числі після обстеження житлово-побутових умов проживання.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вказана позиція узгоджується з Постановою Великої Палати Верховного Суду № 402/428/16-ц від 17.10.2018.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У відповідності зі ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 263 -265, 355 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради адреса: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 1, каб. 11.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.06.2021.

Суддя В. В. Кокорєв