Справа № 131/257/21
Провадження № 2/131/311/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Балтака Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без фіксації судового засідання технічними засобами в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», за участю третіх осіб, які не заявляють без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

У березні 2021 року до Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», за участю третіх осіб, які не заявляють без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтований тим, що виконавчий напис вчинений 22 вересня 2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., зареєстрований у реєстрі за № 3944 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість у розмірі 118 230,62 (сто вісімнадцять тисяч двісті тридцять гривень 62 коп.) грн. вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим таким, шо не підлягає виконанню.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 березня 2021 р. відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 вересня 2021 р. справа прийнята до провадження у новому складі суду та призначена до судового розгляду на 24 листопада 2021 р.

Враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Так, при розгляді справи судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані Цивільним кодексом України та Законом України «Про нотаріат».

04 жовтня 2011 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Астра Банк» укладений кредитний договір № 69005, у відповідності до умов якого позивач отримав кредитні кошти у розмірі 61 110,00 (шістдесят одна тисяча сто десять гривень 00 коп.) грн. (а.с. 14-21).

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 квітня 2013 р. у цивільній справі № 131/787/13-ц ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором № 69005 від 04 жовтня 2011 р. у розмірі 54955,54 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 54 коп.), з яких: 3772,51 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 46426,32 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 927,76 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 77,24 грн. - строкові проценти за користування кредитом; 1588,88 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 397,22 грн. - строкова комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 1766,61 грн. - пеня за прострочення виконанні зобов`язання (а.с.13).

22 грудня 2014 р. відділом державної виконаної служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області відповідно до платіжного доручення від 22.12.2014 р. № 3430 від 22 грудня 2014 р. ПАТ «Астра Банк» перераховані грошові кошти у розмірі 54 955,54 грн. із призначенням платежу «Борг з ОСОБА_1 по виконавчому документу № 131/587/13-ц від 09.04.2014 р. за в/пр. № 38837093» (а.с. 25).

Відповідно постанови старшого державного виконавця відділу державної виконаної служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області Бондаря О.В. про закінчення виконавчого провадження № 38837093 від 17 грудня 2014 р. рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 квітня 2013 р. у цивільній справі № 131/787/13-ц виконане даним органом виконання судового рішення у грудні 2014 р. (а.с24).

22 вересня 2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3944 про стягнення у безспірному порядку з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заборгованості за кредитним договором від 04 жовтня 2011 р. № 69005 з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ПАТ «Астра банк», , (правонаступник: ПАТ «Дельта Банк», ) та ОСОБА_1 . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта банк» за вказаним кредитом є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами «2273/К від 02 липня 2020 року. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 02 липня 2020 р. по 01 вересня 2020 р.

Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 50 198,83 грн.; 8 766,48 грн. заборгованість за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за комісіями; 58 965,31 грн. заборгованість за штрафними санкціями; 300,00 грн. плата за вчинення нотаріального напису. Загальна сума заборгованості складає 118 230,62 грн (сто вісімнадцять тисяч двісті тридцять гривень 62 коп.) грн. (а.с. 12).

08 лютого 2021 року на підставі пред`явленого ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личуком Т.В. зареєстрованого у реєстрі за № 3944, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64420335.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною 1 статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»).

Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.08.2019 р. у справі № 569/8884/17 зазначив, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 р. при розгляді цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

З даного приводу, суд звертає увагу, з урахуванням рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 квітня 2013 р. у цивільній справі № 131/587/2013, у даному випадку відсутні належні правові підстави стверджувати про наявність безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, тобто на момент вчинення оскаржуваного у судовому порядку виконавчого напису нотаріуса.

Крім того, змістом підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 визначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У виконавчому написі вичиненому 22 вересня 2020 р., зареєстрованому у реєстрі за № 3944 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личук Т.В. зазначає, що строк платежу за кредитним договором настав, при цьому нотаріус не вказав конкретну дату настання строку платежу, чим порушив положення статті 88 Закону України «Про нотаріат».

Так, змістом статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

15 серпня 2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 761/13715/13-ц підтвердив позицію викладену у пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12-ц, в якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З вказаного слідує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався щодо безспірності існуючої у позивача заборгованості за кредитним договором та не перевірив безспірності боргу і відповідності вимог кредитора, як умовам договору, так і вимогам закону.

Більш того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому змістом пункту 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 р. № 75 передбачено, що форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити:1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку;12) суму вихідного залишку.

Однак, до заяви представника ТОВ ФК «Еліт фінанс» про вчинення виконавчого напису нотаріуса від 22.09.2020 р. був доданий Додаток 1, зміст якого жодним чином не відповідає вимогам, які висуваються до виписки з рахунку, що передбачені пунктом 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 р. № 75.

В свою чергу документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача, не може бути Додаток 1 до кредитного договору №69005 від 04 жовтня 2011 р., складений відповідачем, оскільки даний додаток є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків представника АТ Астра Банк і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача.

Більш того, вказаний документ не містить відомостей про рух грошових коштів, розрахунку нарахованих штрафних санкцій, з якого нотаріус мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Натомість, на підтвердження факту безспірності заборгованості приватному нотаріусу мали б бути надані первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати.

Крім того, з моменту прийняття постанови КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.

10 грудня 2014 р. набула чинності постанова КМУ від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. в справі № 826/20084/14 про визнання нечинним і скасування пунктів 1 та 2 постанови КМУ від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

При цьому, виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 3944 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 69005 від 04 жовтня 2011 року вчинений приватним нотаріусом 22 вересня 2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. в справі № 826/20084/14.

Укладений між ПАТ « Астра Банк» та позивачем договір кредитування від 04 жовтня 2011 року № 69005, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 21 вересня 2021 р. у справі № 910/10374/17, згідно змісту якого вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору є порушенням статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а отже самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню.

У відповідності до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 18, 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 3, 10, 11, 81, 141, 209, 259, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований у реєстрі за № 3944 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 04 жовтня 2011 року № 69005 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», , адреса місця знаходження: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, 19, офіс 147.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, адреса місця знаходження: 76000, м. Івано-Франківськ, вул. Михайла Грушевського, 17.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна, адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя: