ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 грудня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1382/21

Головуючий у першій інстанції Майборода С.М.

Апеляційне провадження № 22-з/4823/91/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

скаржник: Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»,

суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Пархомець Алеся Іванівна,

боржник: ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2021 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складання повного рішення 30.07.2021) у справі за скаргою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Пархомець Алесі Іванівни про передачу виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року НВ ТОВ «Агро-Інтер» звернулося до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Пархомець А.І. про передачу виконавчого провадження.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 27.07.2021 в задоволенні скарги НВ ТОВ «Агро-Інтер» про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Пархомець А.І. про передачу виконавчого провадження, відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.11.2021 апеляційну скаргу НВ ТОВ «Агро-Інтер» задоволено.

Ухвалу Чернігівського районного суду м. Чернігова від 27.07.2021 скасовано.

Вимоги НВ ТОВ «Агро-Інтер» про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Пархомець А.І. про передачу виконавчого провадження - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Пархомець А.І. про передачу виконавчого провадження № 251101102 від 01 червня 2021 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат у справі.

04.11.2021 представник НВ ТОВ «Агро-Інтер» - адвокат Васюк М.М. поштовою кореспонденцією направив на адресу суду апеляційної інстанції (судом зареєстровано 08.11.2021) заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного ВДВС по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

На підтвердженням понесених витрат на оплату правничої допомоги НВ ТОВ «Агро-Інтер» додає договір № 71 про надання правової допомоги від 03.08.2021; додаток № 1 від 03.08.2021 до Договору № 71 про надання правової допомоги від 03.08.2021; акт наданих послуг від 03.11.2021 згідно Договору № 71 про надання правової допомоги від 03.08.2021; звіт про обсяг наданих послуг від 03.11.2021 згідно Договору № 71 про надання правової допомоги від 03.08.2021.

Також заявник зазначає, що в апеляційній скарзі НВ ТОВ «Агро-Інтер» повідомлено про попередній орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу у сумі 20000 грн, а остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій та буде оплачено клієнтом протягом 30 робочих днів з дати набрання чинності судового рішення у справі, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 31.01.2019 у справі № 19/64/2012/5003, від 14.01.2019 у справі № 927/26/18, від 24.12.2020 у справі № 640/20683/19 та від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Крім того, заявник посилається, що доведення не співмірності витрат на правничу допомогу у справі покладається на ДВС, тому суд не має право самостійно без клопотання ДВС зменшити такий розмір, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

У своєму відзиві на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу головний державний виконавець Пархомець А. просила відмовити НВ ТОВ «Агро-Інтер» у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До заяви про ухвалення додаткового рішення заявником додано ордер серії АІ № 1142083 на надання правової допомоги НВ ТОВ «Агро-Інтер» адвокатом Васюком М.М. (а.с. 180, т. 1), договір про надання правової допомоги № 71 від 03.08.2021 (а.с. 61-65, т. 2), Додаток № 1 до Договору № 71 про надання правової допомоги від 03.08.2021 (а.с. 66, т. 2), акт наданих послуг від 03.11.2021 на загальну суму 20000,00 грн (а.с. 67, т. 2), звіт про обсяг наданих послуг від 03.11.2021 (а.с. 68, т.2).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 08.04.2020 (справа №278/1396/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 757/60277/18-ц (провадження № 61-15924св20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

За матеріалами справи, в апеляційній скарзі на ухвалу Чернігівського районного суду від 27.07.2021 представник НВ ТОВ «Агро-Інтер» - адвокат Васюк М.М. лише зазначив про попередній розмір витрат на правову допомогу, а саме 20000 грн, які понесе НВ ТОВ «Агро-Інтер» під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Також вказав, що клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу або заява про ухвалення додаткового рішення будуть подані в порядку, передбаченому ЦПК України.

Апеляційним судом вказане розцінюється, як не виконання заявником вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду під час розгляду справи представником НВ ТОВ «Агро-Інтер» - адвокатом Васюком М.М. не було оголошено (усної чи письмової) відповідної заяви до закінчення судових дебатів про надання доказів на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Зазначене підтверджується технічним записом фіксування судового засідання апеляційного суду та відеозаписом, оскільки розгляд справи було проведено у режимі відеоконференції (а.с. 37-42 т. 2).

Положення п. 1 Додатку № 1 до Договору № 71 про надання правової допомоги від 03.08.2021, згідно з якими сторони узгодили, що розмір гонорару сплачується Клієнтом протягом 30 робочих днів з дати набрання чинності судового рішення у справі, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки з урахуванням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України і наведеного правового висновку Верховного Суду, досягнута між сторонами правочину домовленість, зокрема щодо строків оплати за надані послуги не може звільняти їх від обов`язків, які випливають із вимог закону, в даному випадку щодо строків надання відповідних доказів.

Враховуючи викладене, оскільки представником НВ ТОВ «Агро-Інтер» - адвокатом Васюком М.М. не подано клопотання до судових дебатів під час засідання апеляційного суду та не надано доказів понесених витрат відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2021.

Головуючий Судді :