ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 600/1084/18Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/1178/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010400
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

та сторін: позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Рибачка А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №600/1084/18 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Рибачка Анатолія Михайловича на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2021 року, ухваленого суддею Гриновець О.Б., повний текст якого складений 24 вересня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення: матеріальної шкоди в сумі 3 222 (три тисячі двісті двадцять дві) гривні 98 копійок, моральної шкоди 3 000 (три тисячі) гривень та судові витрати в розмірі 2 466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 80 копійок.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 31 серпня 2017 року близько 12 год. 30 хв. перебувала за місцем свого проживання в с. Козівка, Козівського району і побачила, як її сусідка ОСОБА_2 палила сміття на своєму городі, близько одного метра від її скирти соломи, внаслідок чого вона загорілася. Зазначає, що повідомила про цей випадок ДСНС у Козівському районі Тернопільської області, за результатом якого інспектором було складено акт про пожежу, відібранні пояснення та направлено матеріали до Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, які встановили, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175 КУпАП, однак дане адмінправопорушення не належить до компетенції Національної поліції.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Рибачок Анатолій Михайлович просить скасувати рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2021 року по справі №600/1084/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що розгляд справи проводився з порушенням ЦПК України, судом не надано правової оцінки всім обставинам справи, а тому є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Рибачок А.М. зазначив, що в матеріалах справи є ряд доказів, які свідчать про вину відповідача в підпалі скирти соломи позивача, зокрема, акт про пожежу від 04.09.2017., відповідь Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області від 10.11.2017, з якої видно, що в діях ОСОБА_2 вбачають ознаки адмінправопорушення передбаченого ст.175 КУпАП, однак дане правопорушення не належить до компетенції Націаональної поліції, а також відповідь Управління ДСНС у Тернопільській області від 29.12.2017, з якої видно, що є підстави притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, проте закінчилися строки притягнення. Місцевий суд не дав жодної оцінки вказаним доказам, хоча розгляд справи тривав два з половиною роки, при цьому порушивши вимоги процесуального законодавства.

ОСОБА_2 своїм правом на відзив не скористалася.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Рибачок А.М. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладеній в ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 750.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Рибачка А.М., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які покликається позивач, по своїй суті, ґрунтуються на суб`єктивному баченні події однієї особи - самої позивачки ОСОБА_1 та за своєю природою, на переконання суду, є припущеннями, оскільки не підтверджуються жодними фактичними даними. Стороною позивача суду не надано та судом не здобуто жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що саме ОСОБА_2 знищила скирту соломи ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивачу була завдана майнова та моральна шкода.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних непереборних обставин.

Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, а саме, з акту про пожежу від 04 вересня 2017 року, складеного головним інспектором ДСНС Семчишином І.І., що 31.08.2017 о 12 год. 35 хв. виникла пожежа в с. Козівка, Козівського району, внаслідок чого знищено 1,7 тони сіна-соломи. Власник скирти соломи ОСОБА_1 . Пожежу ліквідовано 31 серпня 2017 року. Прямі збитки від пожежі орієнтовні 2 500 гривень. Побічні збитки від пожежі орієнтовні 2 500 гривень. Причина пожежі ймовірна підпал (а.с. 8).

Відповідно до висновку про результати розгляду матеріалів за рапортом дільничного офіцера поліції Козівського ВП старшого лейтенанта поліції Грицька А.М. від 28 вересня 2017 року та відповіді Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП від 10.11.2017 на скаргу ОСОБА_1 встановлено, що 31 серпня 2017 року близько 12 год. 28 хв. гр. ОСОБА_1 , перебувала за місцем свого проживання і бачила як в кінці її городу горить скирта соломи, у даному підпалі підозрює ОСОБА_2 . Як пояснила гр. ОСОБА_2 , що вона дійсно у кінці свого городу палила сміття близько 1 метра від скирти соломи. Вбачають у діях гр. ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175 КУпАП, тобто порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, однак дане правопорушення не належить до компетенції Національної поліції, також відсутні ознаки кримінального правопорушення, тому підстав для внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань та початку такого не має(а.с. 5,6).

Управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області від 29 грудня 2017 року №3-1/6198 надано інформацію на запит адвоката Рибачка А.М. про те, що 31.08.2017 мала місце пожежа скирти соломи в приватному господарстві ОСОБА_2 . Згідно акту про пожежу від 04.09.2017 ймовірною причиною пожежі є підпал. За результатами перевірки ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області дії ОСОБА_2 кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ст.175 КУпАП, однак будь-якої інформації з цього приводу, в порядку передбаченому ст.38 КУпАП, до органу та посадових осіб, визначених ст.223 КУпАП не поступало. Враховуючи, що з часу зазначеної у запиті події вийшли передбаченні законодавством строки в Управління відсутні законні підстави для вжиття заходів адміністративного впливу згідно ст.175 КУпАП до ОСОБА_2 (а.с. 7).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка дільничний офіцер поліції Козівського ВП ОСОБА_3 підтвердив, що ним здійснювалася перевірка за скаргою ОСОБА_1 і в діях ОСОБА_2 встановлено вину за ст.175 КупАП.

Отже, аналізуючи вказані відповідними органами матеріали перевірки пожежі, яка сталася 31 серпня 2017 року, внаслідок чого згоріла скирта соломи пшеничної гр. ОСОБА_1 , колегія суддів прийшла до висновку, що вина ОСОБА_2 у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки доведена, проте її не притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.175 КУпАП, оскільки пропущені строки передбачені ст.38 КупАП, однак вказана обставина не є реабілітуючою.

Щодо визначення розміру матеріальної шкоди слід зазначити таке.

Із відповіді Відділом агропромислового розвитку Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 07 листопада 2018 року №245/01-07 на запит адвоката Рибачка А.М. проінформовано, що виходячи з розрахованої середньої вартості 1 кг діючої речовини 28,54 грн., розрахункова вартість 30,42 цнт соломи становить 1 345,66 грн. (а.с. 9-10).

Крім цього, на збирання соломи, доставку її з поля та скиртування позивач разом з чоловіком ОСОБА_4 працювала три дні. Мінімальна зарплата на 1 годину станом на 2017 рік становила 19,34 грн. Також на довезення соломи трактором затрачено 20 літрів дизельного пального, тому сума матеріальних збитків становить 3 222,98 гривень, виходячи з розрахунку: 1 345,66 гривень (розрахункова вартість соломи) + 928,32 гривні (вартість роботи ((мінімальна зарплата на 1 годину станом на 2017 рік становила 19,34 гривні * 8 годин) * 3 дні * 2 чоловік) + 449 гривень (довезення соломи трактором (20 літрів * 22,45 ціна палива) + 500 гривень (купівля кукурудзянки для утримання худоби, внаслідок того, що не було соломи).

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів, що їй була спричинена моральна шкода і в чому вона полягає.

Тому, апеляційний суд вважає, що в даній частині позов задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_1 не довела наявність такої шкоди.

Також, в судовому засіданні апеляційного суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Рибачок А.М. заявив клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, понесених в апеляційному суді, в розмірі 2 000 гривень.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, за правилами ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

При цьому, за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення, оскільки факт надання правничої допомоги за написання апеляційної скарги доводиться квитанцією до прибуткового касового ордеру від 10 жовтня 2021 року та договором про надання правової допомоги від 10.10.2021.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рибачка Анатолія Михайловича слід задовольнити частково, а рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 21 березня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 3 222 (три тисячі двісті двадцять дві) гривні 98 копійок та 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 при подачі позовної заяви (704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок) та апеляційної скарги (1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 20 копійок) було сплачено судовий збір у загальній сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні, а апеляційний суд частково задоволив її позов, що у відсоткову співвідношенні становить 52,5%, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 21 березня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 925 (дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 05 копійок за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення страхового відшкодування, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рибачка Анатолія Михайловича задовольнити частково.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 21 березня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 3 222 (три тисячі двісті двадцять дві) гривні 98 копійок та 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 21 березня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 925 (дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 05 копійок за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді