Номер провадження 2/754/5078/21
Справа №754/9103/21
30 листопада 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретарів судового засідання - Микитюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світязь-Ля Бріош», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Подільська районна в м. Києві державна адміністрація в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про звільнення з посади директора та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Світязь-Ля Бріош», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Подільська районна в м. Києві державна адміністрація в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про звільнення з посади директора та зобов`язання вчинити певні дії. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що протоколом Загальних зборів Учасників ТОВ "Світязь-Ля Бріош" від 15.02.2021 - позивач був призначений директором Товариства. На момент призначення директором Товариства позивач також був його Учасником з часткою в статутному капіталі у розмірі 20%. Проте, в процесі здійснення господарської діяльності у позивача виникали розбіжності щодо стратегії розвитку Товариства з іншим Учасником Товариства - ОСОБА_2 , який на той момент володів часткою в статутному капіталі Товариства у розмірі 80 %. Так як ОСОБА_2 постійно ігнорував проведення Загальних зборів Учасників Товариства, позивач самостійно не міг прийняти жодного рішення щодо покращення фінансового становища Товариства, в т.ч. залучення кредитних коштів, збільшення розміру статутного капіталу, чи укладання відповідних угод, що потребують схвалення загальними зборами Учасників Товариства. Зазначене призвело до фактичної припинення діяльності Товариства і неможливості оплачувати заробітну плату навіть позивачу, як директору. Проте, позивач змушений і надалі, безкоштовно виконувати свої обов`язки такі як подання відповідної звітності. Той факт, що на час звернення до суду з позовом, позивач обіймає посаду директора Товариства позбавляє його можливості влаштуватись на іншу роботу, а тому на підставі викладених обставин позивач просить суд винести рішення яким визнати звільненим позивача - ОСОБА_1 , з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Світязь-Ля Бріош" на підставі статті 38 КЗпП України; винести рішення яким зобов`язати Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців виключити з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців запис про ОСОБА_1 у графі "ПІБ керівника юридичної особи".
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Позивач подав до суду заяву про здійснення розгляду справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, а також відповідача було повідомлено шляхом розміщення інформації на веб - порталі «Судова влада України».
Третя особа: ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, а також третю особу було повідомлено шляхом розміщення інформації на веб -порталі «Судова влада України».
Третя особа: Подільська районна в м. Києві державна адміністрація в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що Протоколом Загальних зборів Учасників ТОВ "Світязь-Ля Бріош" від 15.02.2021 - позивач був призначений директором Товариства. На момент призначення директором Товариства позивач також був його Учасником з часткою в статутному капіталі в розмірі 20%.
Відповідно до ст. 3 та 25 Закону України «Про запобігання корупції», особам, які планують зайняти певні посади забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.
Зі змісту позовної заяви позивач посилається на те, що в процесі здійснення господарської діяльності в нього виникали розбіжності щодо стратегії розвитку Товариства з іншим Учасником Товариства - ОСОБА_2 , який на той момент володів часткою в статутному капіталі Товариства в розмірі 80 %.Так як ОСОБА_2 постійно ігнорував проведення Загальних зборів Учасників Товариства, позивач самостійно не міг прийняти жодного рішення щодо покращення фінансового становища Товариства, в т.ч. залучення кредитних коштів, збільшення розміру статутного капіталу, чи укладання відповідних угод, що потребують схвалення загальними зборами Учасників Товариства. Зазначене призвело до фактичного припинення діяльності Товариства і неможливості оплачувати заробітну плату навіть позивачу, як директору, проте, останній, як директор Товариства, змушений і надалі, безкоштовно виконувати свої обов`язки такі як подання відповідної звітності.Беручи до уваги ситуацію яка склалась в Товаристві, позивач вирішив вийти зі складу Учасників Товариства та скласти з себе повноваження директора Товариства.
Відповідно до п.п. 7 п. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», до компетенції загальних зборів учасників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.
Зазначений принцип також закріплено і в Статуті Товариства, а саме в п. 6.5.6 п. 6.5. Статуту зазначено, що до виключної компетенції Загальних зборів учасників належать обрання та припинення повноважень Директора, встановлення розміру винагороди Директору.
Відповідно до п. 4 ст. 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення з питань обрання/звільнення одноосібного виконавчого органу приймається більшістю голосів усіх учасників товариства, тобто 50+% всіх голосів Учасників Товариства.
Тобто, володіючи лише 20 %, позивач, як Учасник Товариства, не міг самостійно прийняти рішення про зміну директора Товариства.
Діючи відповідно до п.п. 6.7 та 6.17 Статуту Товариства та п. 3 та 7 ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», позивач, як директор Товариства 10.03.2021 надіслав Учасникам товариства вимогу про скликання загальних зборів Товариства Учасників Товариства на 23.04.2021 р.
До порядку денного Загальних зборів Товариства були запропоновані наступні питання: Про переважне право ОСОБА_2 придбати частку ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства за ціною 900 (дев`ятсот) грн.00 коп.; Про вихід ОСОБА_1 з числа Учасників Товариства; Про строк виплати ОСОБА_1 вартості його частки в статутному капіталі Товариства; Про звільнення директора Товариства ОСОБА_1 ; Про призначення нового директора Товариства; Про прийняття нової редакції Статут Товариства, у зв`язку з виходом ОСОБА_1 з числа Учасників Товариства; Про доручення директору Товариства здійснити всі необхідні дії щодо реєстраційних дій пов`язаних з зміною відомостей про юридичну особу та прийняттям нової редакції Статуту.
Проте, ОСОБА_2 проігнорував вимогу прийняти участь в Загальних зборах, а враховуючи, що вирішення питань порядку денного, відповідно до п. 6.30 та 6.31 Статуту Товариства необхідна присутність Учасників, які в сукупності володіють 100 % та 75 % статутного капіталу Товариства відповідно, загальні збори були не чинними, і жодного питання порядку денного не вдалось вирішити. Про зазначений факт був складений відповідний протокол.
Враховуючи зазначене та на підставі права наданого позивачу п. 1. ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», позивач 05.05.2021 вийшов з складу учасників Товариства без згоди іншого Учасника Товариства.
Проте, на сьогоднішній день, ОСОБА_1 займає посаду директора Товариства, про що зазначено у відомостях про юридичну особу, що позбавляє його можливості працевлаштуватись.
Відповідно до п. 4 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, крім змін до відомостей, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подається, окрім іншого, примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру.
Таким чином, для звільнення позивача з посади директора Товариства та внесення відповідних змін в єдиний державний реєстр підприємств та організацій України необхідне Рішення уповноваженого органу управління - на сьогоднішній день Рішення одноосібного власника - ОСОБА_2 .
Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Діючи відповідно до вимог чинного законодавства України, ОСОБА_1 17.05.2021 року направив на адресу Одноосібного власника Товариства ОСОБА_2 Заяву про звільнення.
Проте станом на сьогоднішній день, ОСОБА_2 не вчинив жодних дій щодо звільнення позивача з посади директора.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
За змістом ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.
Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя "включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру".
З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо мене як про керівника товариства відноситься допрофесійної діяльності та охоплюється поняттям "приватне життя".
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Беручи до уваги, що трудові відносини у ОСОБА_1 склались з ТОВ «Світязь-Ля Бріош», Товариство, в особі його органу управління - загальних зборів Товариства - не вчинило жодної дії, щодо звільнення позивача з займаної посади директора товариства, в ході розгляду справи будь-яких пояснень зі сторони відповідача не надійшло, а відтак суд дійшов висновку, щодо задоволення позовної заяви в частині звільнення позивача - ОСОБА_1 , з посади директора ТОВ «Світязь-Ля Бріош» на підставі ст. 38 КЗпП України.
З приводу вимоги про зобов`язання Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців виключити з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців запис про ОСОБА_1 у графі "ПІБ керівника юридичної особи", суд зазначає наступне.
Слід зазначити, що спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері державної реєстрації юридичних осіб є Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Відповідно до приписів вказаного Закону та Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України № 359/5 від 09.02.2016 така реєстраційна дія як "виключити з реєстру" - відсутня, можливо лише здійснити реєстраційну дію "зміна відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі".
Перелік документів, що подаються для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, встановлюється частиною 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Частиною 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" зазначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Таким чином, відповідно до зазначених норм чинного законодавства на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або за рішенням колегіального органу товариства з обмеженою відповідальністю можливо внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі.
З огляду на наведене, позов в частині вимог до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 у графі "ПІБ керівника юридичної особи", задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога законом не передбачена.
Крім того, суд не вправі втручатися у діяльність органу - суб`єкта державної реєстрації, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру, а рішення суду про припинення трудових відносин саме по собі, згідно зі ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиному Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 816 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 76-81, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.21, 22, 36, 38 КЗпП України, Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світязь-Ля Бріош», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Подільська районна в м. Києві державна адміністрація в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про звільнення з посади директора та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Звільнити з 10.03.2021 року ОСОБА_1 , з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Світязь-Ля Бріош" на підставі статті 38 КЗпП України.
В задоволенні інших вимог позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготовлено 07.12.2021.
Суддя: