ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року

м. Чернівці

справа № 725/3821/19

провадження №22-ц/822/821/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретаря Тодоряка Г.Д.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року, головуючий у першій інстанції Вольська-Тонієвич О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у липні 2019 року звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Зазначав, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції 1 червня 2003 року актовим записом №562, розірваний рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 квітня 2018 року.

За час шлюбу набуто земельну ділянку кадастровий номер :34:002:0044 площею 0,0577 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 вартістю 79 980 грн.; садовий будинок літ.А з гаражем літ.Б, альтанкою літ.В, огорожею №1-2, що знаходяться у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 вартістю 1399896 грн., мотоцикл марки VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 вартістю 16240 грн., мотоцикл VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 вартістю 28520 грн.

Також придбано рухоме майно, а саме: шафу купе вартістю 30500 грн., спальний гарнітур "Футура" вартістю 61 000 грн., меблевий гарнітур вартістю 30 500 грн., диван в кількості 2 штук вартістю 23 485, комод вартістю 3 050 грн., килим в кількості 9 штук вартістю 27 755 грн., люстру в кількості 2 штук вартістю 3 050 грн., телевізор "LG" вартістю 16 775 грн., тюль в кількості 2 штук вартістю 6 100 грн., письмовий стіл вартістю 3 660 грн., шафу вартістю 1 525 грн., душову кабіну вартістю 27 450 грн., унітаз вартістю 3 050 грн., шафу з умивальником вартістю 3 050 грн., біде вартістю 1220 грн., пральну машину вартістю 13 725 грн., кухонний гарнітур вартістю 30 500 грн., холодильник "Gorenje" вартістю 15 250 грн., морозильну камеру вартістю 18 300 грн., мікрохвильову піч вартістю 6 100 грн., газову плиту вартістю 5 795 грн., духову шафу вартістю 6 100 грн., механізм на воротах вартістю 18 300 грн., тротуарну плитку вартістю 24 400 грн., альтанку з мангалом вартістю 9 150 грн., сушарку для одягу вартістю 7 625 грн., компресор вартістю 6 100 грн., мийку для миття машини вартістю 6 100 грн. загальною вартістю 409615 грн.

Майно перебуває у користуванні ОСОБА_6 . Згоди щодо порядку поділу спільного майна подружжя не досягнуто.

Просила визнати право власності ОСОБА_1 на Ѕ ідеальну частку земельної ділянки кадастровий номер :34:002:0044 площею 0,0577 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 вартістю 79 980 грн.; Ѕ ідеальної частки садового будинку літ.А з гаражем літ.Б, альтанкою літ.В, огорожею №1-2, що знаходяться у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 вартістю 1399896 грн.

Визнати право власності ОСОБА_3 на Ѕ ідеальну частку земельної ділянки кадастровий номер :34:002:0044 площею 0,0577 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 вартістю 79 980 грн.; Ѕ ідеальної частки садового будинку літ.А з гаражем літ.Б, альтанкою літ.В, огорожею №1-2, що знаходяться у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 вартістю 1399896 грн.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :34:002:0044 площею 0,0577 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 ; садовий будинок літ.А з гаражем літ.Б, альтанкою літ.В, огорожею №1-2, що знаходяться у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 .

Виділити у особисту приватну власність ОСОБА_3 мотоцикл VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 вартістю 16240 грн. та мотоцикл VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 вартістю 28520 грн.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на дані транспортні засоби припинити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі однієї другої вартості транспортних засобів мотоциклу VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклу VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 в сумі 22380 грн.

Виділити у особисту приватну власність ОСОБА_3 рухоме майно а саме: шафу купе вартістю 30500 грн., спальний гарнітур "Футура" вартістю 61 000 грн., меблевий гарнітур вартістю 30 500 грн., диван в кількості 2 штук вартістю 23 485, комод вартістю 3 050 грн., килим в кількості 9 штук вартістю 27 755 грн., люстру в кількості 2 штук вартістю 3 050 грн., телевізор "LG" вартістю 16 775 грн., тюль в кількості 2 штук вартістю 6 100 грн., письмовий стіл вартістю 3 660 грн., шафу вартістю 1 525 грн., душову кабіну вартістю 27 450 грн., унітаз вартістю 3 050 грн., шафу з умивальником вартістю 3 050 грн., біде вартістю 1220 грн., пральну машину вартістю 13 725 грн., кухонний гарнітур вартістю 30 500 грн., холодильник "Gorenje" вартістю 15 250 грн., морозильну камеру вартістю 18 300 грн., мікрохвильову піч вартістю 6 100 грн., газову плиту вартістю 5 795 грн., духову шафу вартістю 6 100 грн., механізм на воротах вартістю 18 300 грн., тротуарну плитку вартістю 24 400 грн., альтанку з мангалом вартістю 9 150 грн., сушарку для одягу вартістю 7 625 грн., компресор вартістю 6 100 грн., мийку для миття машини вартістю 6 100 грн.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на дане рухоме майно припинити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі Ѕ вартості рухомого майна в сумі 204 807 грн. 50 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року позов задоволено частково, визнано право власності ОСОБА_1 на Ѕ ідеальну частку земельної ділянки кадастровий номер :34:002:0044 площею 0,0577 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 ; Ѕ ідеальної частки садового будинку літ.А з гаражем літ.Б, альтанкою літ.В, огорожею №1-2, що знаходяться у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 .

Визнано право власності ОСОБА_1 на Ѕ ідеальної частки рухомого майна мотоцикл VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоцикл VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 .

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на вказане майно припинено.

У решті відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року у частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації Ѕ вартості рухомого майна, що знаходиться у будинку у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 , в сумі 204807 грн. 50 коп. скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі Ѕ вартості рухомого майна в сумі 204 807 грн. 50 коп.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року в частині визнання права власності ОСОБА_1 на Ѕ ідеальної частки рухомого майна мотоцикл VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоцикл VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 змінити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі однієї другої вартості транспортних засобів мотоциклу VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклу VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 в сумі 22380 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність дійсної ринкової вартості спірного рухомого майна на день звернення до суду, наявності рухомого майна у ОСОБА_3 не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_6 визнано обставини перебування у нього частини спільного майна подружжя, проте судом першої інстанції не з`ясовано у ОСОБА_3 яке майно та якою вартістю знаходиться у нього, розмір грошової компенсації, який визнається.

Посилається на неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна мотоциклу VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклу VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 .

Вказує, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 компенсації вартості майна за відсутності згоди ОСОБА_3 , не внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду є помилковими. Вимога одного з подружжя (позивча) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такового відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Зазначає про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації Ѕ вартості рухомого майна в сумі 204807 грн. 50 коп., оскільки не надано доказів дійсної ринкової вартості спірного майна, майно є подільним, ОСОБА_1 є співвласником будинку у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 , має можливість користуватися спірним майном.

Судом першої інстанції правильно відмовлено у стягненні грошової компенсації Ѕ вартості транспортних засобів мотоциклу VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклу VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 в сумі 22380 грн., оскільки майно є подільним, ОСОБА_1 при поділі спільного майна подружжя може бути передано один з транспортних засобів.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303ЦПКУкраїни лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

ОСОБА_1 рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року в частині визнання права власності ОСОБА_1 на Ѕ ідеальну частку земельної ділянки кадастровий номер :34:002:0044 площею 0,0577 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 ; Ѕ ідеальної частки садового будинку літ.А з гаражем літ.Б, альтанкою літ.В, огорожею №1-2, що знаходяться у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.60, ч.1 ст.61, ч.1 ст. 68, ч.1 ст. 70, ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України, ч.1 ст.365 ЦК України та дійшов висновку про визнання ідеальної частки подружжя ОСОБА_1 у транспортних засобах мотоциклі VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклі VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 без їх реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про те, що сторони не дійшли згоди щодо спільного користування транспортними засобами мотоциклом VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклом VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 та добровільного поділу майна.

Крім того суд першої інстанції послався на недоведеність ОСОБА_1 наявності у ОСОБА_3 майна, отримання ОСОБА_1 частини речей після розірвання шлюбу, не досягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 згоди щодо вартості майна, не погодження ОСОБА_3 із розміром компенсації вартості майна, визначеним ОСОБА_1 , відсутність доказів дійсної ринкової вартості спірного рухомого майна.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 не внесено на депозитний рахунок грошові кошти для виплати грошової компенсації.

Водночас суд першої інстанції вважав недоведеним здійснення ОСОБА_3 розпорядження транспортними засобами мотоциклом VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклом VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 .

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині, що оскаржується, наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції 1 червня 2003 року актовим записом №562, розірваний рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 квітня 2018 року.

За час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 набуто земельну ділянку кадастровий номер :34:002:0044 площею 0,0577 га цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 вартістю 79 980 грн.; садовий будинок літ.А з гаражем літ.Б, альтанкою літ.В, огорожею №1-2, що знаходяться у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 вартістю 1399896 грн., мотоцикл марки VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 вартістю 16240 грн., мотоцикл VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 вартістю 28520 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особина захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

У пунктах 22, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Системний аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що поділ майна, набутого подружжям у шлюбі, у спосіб визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності без його реального поділу насамперед пов`язаний із неможливістю здійснення реального поділу такого майна, зокрема заявленням вимог про поділ неподільних речей.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про поділ спільного майно подружжя в ідеальних частках.

Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943 цс 16.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421 св 18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326 св 18).

Предметом позову ОСОБА_1 є поділ спільного майна подружжя, в тому числі шляхом присудження їй грошової компенсації за належну їй частку у спільному майні подружжя.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що ОСОБА_1 не зверталася до суду з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації, тому невнесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не може бути підставою для відмови у позові.

Спірними є рухоме майно мотоцикл марки VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоцикл VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 .

Ураховуючи, що між сторонами існує спір про поділ майна подружжя, виділення кожному з колишнього подружжя конкретно визначеного майна буде найбільше відповідати їхнім інтересам.

Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду першої інстанції про недоведеність дійсної вартості спірного рухомого майна на день звернення до суду, наявності рухомого майна у ОСОБА_3 обставинам справи.

На підставі ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

ОСОБА_3 у судовому засіданні 4 грудня 2019 року визнавав обставини наявності рухомого майна, не погоджуючись з вартістю майна (а.с.112-118).

Сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції зазначили про набуття за час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 рухомого майна, яке складається з майна, що знаходиться у садовому будинку у садівничому товаристві «Пролісок-2» по АДРЕСА_1 , та майна, яке отримала ОСОБА_1 після розірвання шлюбу.

Водночас майно, яке отримала ОСОБА_1 після розірвання шлюбу, не є предметом спору, сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позову про поділ цього майна не заявлено.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом визначила вартість рухомого майна, а саме шафи купе вартістю 30500 грн., спальний гарнітур "Футура" вартістю 61 000 грн., меблевий гарнітур вартістю 30 500 грн., диван в кількості 2 штук вартістю 23 485, комод вартістю 3 050 грн., килим в кількості 9 штук вартістю 27 755 грн., люстри в кількості 2 штук вартістю 3 050 грн., телевізору "LG" вартістю 16 775 грн., тюлі в кількості 2 штук вартістю 6 100 грн., письмового столу вартістю 3 660 грн., шафи вартістю 1 525 грн., душової кабіни вартістю 27 450 грн., унітазу вартістю 3 050 грн., шафи з умивальником вартістю 3 050 грн., біде вартістю 1220 грн., пральної машини вартістю 13 725 грн., кухонного гарнітуру вартістю 30 500 грн., холодильнику "Gorenje" вартістю 15 250 грн., морозильної камери вартістю 18 300 грн., мікрохвильової пічі вартістю 6 100 грн., газової плити вартістю 5 795 грн., духової шафи вартістю 6 100 грн., механізму на воротах вартістю 18 300 грн., тротуарної плитки вартістю 24 400 грн., альтанки з мангалом вартістю 9 150 грн., сушарки для одягу вартістю 7 625 грн., компресору вартістю 6 100 грн., мийки для миття машини вартістю 6 100 грн. загальною вартістю 409615 грн.

Відповідачем ОСОБА_3 не визначено вартості рухомого майна на його розсуд.

У матеріалах справи відсутні докази, якими спростовується вартість спірного рухомого майна.

За обставин, що позивачем ОСОБА_1 визначено вартість спірного майна на час розгляду справ судом, а обсяг набутого сторонами за час шлюбу рухомого майна дозволяє здійснити його реальний поділ з виділенням кожному з подружжя у власність окремого об`єкту рухомого майна пропорційно розміру його частки у праві спільної власності, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя у цій частині на порушення норм матеріального права.

Тому підлягає поділ майно подружжя шляхом виділу у власність ОСОБА_1 мотоциклу VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 вартістю 16240 грн., спального гарнітуру "Футура" вартістю 61 000 грн.; меблевого гарнітуру вартістю 30 500 грн., дивану (2 шт.) вартістю 23 485; килиму (9 шт.) вартістю 27 755 грн., шафи вартістю 1 525 грн.; унітазу вартістю 3 050 грн.; шафи з умивальником вартістю 3 050 грн.; біде вартістю 1220 грн.; пральної машини вартістю 13 725 грн.; холодильнику "Gorenje" вартістю 15 250 грн.; Ѕ тротуарної плитки вартістю 12 200 грн.; сушки для одягу вартістю 7 625 грн.; духової шафи вартістю 6 100 грн. загальною вартістю 222725 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3 мотоцикл VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 вартістю 28520 грн., кухонний гарнітур вартістю 30 500 грн., шафи купе вартістю 30500 грн; комоду вартістю 3 050 грн; люстри (2 шт.) вартістю 3 050 грн.; телевізору "LG" вартістю 16 775 грн.; тюлі (2 шт.) вартістю 6 100 грн.; письмового столу вартістю 3 660 грн.; морозильна камера вартістю 18 300 грн.; мікрохвильова піч вартістю 6 100 грн.; газова плита вартістю 5 795 грн.; душова кабіна вартістю 27 450 грн., механізми на воротах вартістю 18 300 грн.; Ѕ тротуарної плитки вартістю 12 200 грн.; компресор вартістю 6 100 грн.; мийка для миття машини вартістю 6 100 грн. загальною вартістю 222500 грн.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 необхідно стягнути 112 грн. 50 коп. (різниця вартості між виділеним майном подружжя 222725 грн. 222500 грн.) : 2 (сума компенсації за відхилення від ідеальних часток подружжя).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року підлягає в частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна подружжя шафи купе вартістю 30500 грн.; спального гарнітуру "Футура" вартістю 61 000 грн.; меблевого гарнітуру вартістю 30 500 грн.; дивану (2 шт.) вартістю 23 485; комоду вартістю 3 050 грн.; килиму (9 шт.) вартістю 27 755 грн.; люстри (2 шт.) вартістю 3 050 грн.; телевізору "LG" вартістю 16 775 грн.; тюлі (2 шт.) вартістю 6 100 грн.; письмового столу вартістю 3 660 грн.; шафи вартістю 1 525 грн.; душової кабіни вартістю 27 450 грн.; унітазу вартістю 3 050 грн.; шафи з умивальником вартістю 3 050 грн.; біде вартістю 1220 грн.; пральної машини вартістю 13 725 грн.; кухонного гарнітуру вартістю 30 500 грн.; холодильнику "Gorenje" вартістю 15 250 грн.; морозильної камери вартістю 18 300 грн.; мікрохвильової печі вартістю 6 100 грн.; газової плити вартістю 5 795 грн.; духової шафи вартістю 6 100 грн.; механізму на воротах вартістю 18 300 грн.; тротуарної плитки вартістю 24 400 грн.; сушки для одягу вартістю 7 625 грн.; компресору вартістю 6 100 грн.; мийки для миття машини вартістю 6 100 грн. скасуванню, в частині визнання права власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальної частки рухомого майна мотоциклу VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклу VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України із постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно частин 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Чернівецьким апеляційним судом позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна подружжя задоволено частково.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір при зверненні з позовною заявою в сумі 9605 грн. відповідно квитанції Акціонерного товариства «Ощадбанк» №6 від 05 червня 2021 року.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено судовий збір сумі 14506 грн. 88 коп. відповідно квитанцій Акціонерного товариства «Ощадбанк» №42 від 08 липня 2021 року та №6 від 30 липня 2021 року.

Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 24111 грн. 88 коп.

Керуючись п.4 ч.1ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року

в частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна подружжя шафи купе вартістю 30500 грн.; спального гарнітуру "Футура" вартістю 61 000 грн.; меблевого гарнітуру вартістю 30 500 грн.; дивану (2 шт.) вартістю 23 485; комоду вартістю 3 050 грн.; килиму (9 шт.) вартістю 27 755 грн.; люстри (2 шт.) вартістю 3 050 грн.; телевізору "LG" вартістю 16 775 грн.; тюлі (2 шт.) вартістю 6 100 грн.; письмового столу вартістю 3 660 грн.; шафи вартістю 1 525 грн.; душової кабіни вартістю 27 450 грн.; унітазу вартістю 3 050 грн.; шафи з умивальником вартістю 3 050 грн.; біде вартістю 1220 грн.; пральної машини вартістю 13 725 грн.; кухонного гарнітуру вартістю 30 500 грн.; холодильнику "Gorenje" вартістю 15 250 грн.; морозильної камери вартістю 18 300 грн.; мікрохвильової печі вартістю 6 100 грн.; газової плити вартістю 5 795 грн.; духової шафи вартістю 6 100 грн.; механізму на воротах вартістю 18 300 грн.; тротуарної плитки вартістю 24 400 грн.; сушки для одягу вартістю 7 625 грн.; компресору вартістю 6 100 грн.; мийки для миття машини вартістю 6 100 грн. скасувати.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року

в частині визнання права власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальної частки рухомого майна мотоциклу VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 , мотоциклу VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна подружжя задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_1 мотоцикл VIPER ZS150-A з номерним знаком НОМЕР_1 вартістю 16240 грн., спальний гарнітур "Футура" вартістю 61 000 грн.; меблевий гарнітур вартістю 30 500 грн., дивани (2 шт.) вартістю 23 485; килиму (9 шт.) вартістю 27 755 грн., шафа вартістю 1 525 грн.; унітаз вартістю 3 050 грн.; шафа з умивальником вартістю 3 050 грн.; біде вартістю 1220 грн.; пральна машина вартістю 13 725 грн.; холодильник "Gorenje" вартістю 15 250 грн.; Ѕ тротуарної плитки вартістю 12 200 грн.; сушка для одягу вартістю 7 625 грн.; духовий шафа вартістю 6 100 грн. загальною вартістю 222725 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3 мотоцикл VIPER V250CR з номерним знаком НОМЕР_2 вартістю 28520 грн., кухонний гарнітур вартістю 30 500 грн., шафи купе вартістю 30500 грн; комоду вартістю 3 050 грн; люстри (2 шт.) вартістю 3 050 грн.; телевізору "LG" вартістю 16 775 грн.; тюлі (2 шт.) вартістю 6 100 грн.; письмового столу вартістю 3 660 грн.; морозильна камера вартістю 18 300 грн.; мікрохвильова піч вартістю 6 100 грн.; газова плита вартістю 5 795 грн.; душова кабіна вартістю 27 450 грн., механізми на воротах вартістю 18 300 грн.; Ѕ тротуарної плитки вартістю 12 200 грн.; компресор вартістю 6 100 грн.; мийка для миття машини вартістю 6 100 грн. загальною вартістю 222500 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки в сумі 112 грн. 50 коп.

В решті залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір 24111 грн. 88 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 8 грудня 2021 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді Н.К. Височанська

О.О. Одинак