ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року

м. Харків

справа № 640/19691/13-ц

провадження № 22-ц/818/1843/21

Харківський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання: Сидорчук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова, ухвалене 21 грудня 2011 року у складі судді Шаренко С.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі філіалу ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», про визнання недійсним договору про надання кредиту та додаткового договору, за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив укладений 25.04.2008 між ним та ЗАТ «ПУМБ» договір на суму 17236 доларів США визнати незаконним, розірвати та припинити виконання зобов`язань, визнати незаконним та розірвати додаткову угоду від 25.06.2010 та припинити виконання зобов`язань за нею, визнати незаконною нарахування процентної ставки за надання кредиту та нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Позов мотивований тим, що 25.04.2008 між ним і ПАТ «ПУМБ» укладено кредитний договір, за яким надано кредит на придбання транспортного засобу марки Chevrolet на суму 82905 грн. 09.04.2008 кредитною комісією філії банку було розглянуто заяву позивача про надання кредиту і вирішено надати кредит на суму 82905 грн. Згідно вищезазначеного договору ним було сплачено 5% вартості автомобіля в сумі 4800 грн. При складанні договору відповідачем вказано, що кредит надається в доларах США, що відповідає еквіваленту 82905 грн. При укладені кредитного договору відповідачем було зазначено, що кредит надається в доларах США на суму 17236 доларів США. Представником банку позивачу було пояснено, що на його рахунок будуть покладені гривні і перерахування до ВАТ «Харків-авто» також буде здійснено в гривнях, оскільки такий договір потрібен відповідачу для оборотності доларів США. Для проведення перерахунку коштів 25.04.2008 між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського рахунку. На вищезазначений рахунок відповідачем були покладені кредитні кошти у розмірі 82905 грн., які були перераховані ВАТ «Харків-авто» за купівлю легкового автомобіля. Зазначив, що кредит в доларах він не отримував. За умовами кредитного договору долари США банк продає позивачу. Ніякої видачі позивачу доларів США не було. Він не підписував заяву про продаж іноземної валюти. Вказує, що валюта іншої держави взагалі не може продаватися, так як не є товаром, валюта може зараховуватися відповідно до угод по курсу валюти іншої держави. А тому повноваження, які банк зазначив в п. 2.3.5 кредитного договору є недійсними. В 2008, 2009 роках він своєчасно проводив оплату погашення суми кредиту та процентної ставки, однак у 2010 році, у зв`язку з матеріальними труднощами не зміг своєчасно проводити оплату за кредитним зобов`язаннями. За угодою сторін заставу транспортного засобу було розірвано, куплений на кредитні кошти автомобіль позивач продав. Після чого позивачем в червні 2010 р. банку сплачено 10000 доларів США. На подальше погашення суми кредиту 25.06.2010 між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір, яким змінено строк сплати кредиту. Після чого виник спір, вважає що вищезазначеному додатковому договорі банк занижував суму погашення кредиту і більше проводив зарахування суми процентної ставки. Крім того, відповідно до додаткової угоди, був змінений строк погашення кредиту, який є порушенням кредитного договору. Вказує, що погашення суми кредиту та процентної ставки позивач проводив в гривнях, однак перерахування гривні у долари банк проводив по курсу, який не відповідав курсу долара НБУ, а встановлював свій особистий, на що не мав права.

У вересні 2011 року представник ПАТ «ПУМБ» надав зустрічний позов, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №6316663 від 25.04.2008 в сумі 6978,53 доларів США та 1194,57 гривень.

Зустрічний позов вмотивований тим, що 25.04.2008 між сторонами по справі був укладений кредитний договір №6316663, відповідно до ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 17236 доларів США. Кредит видавався в іноземній валюті. Згідно умов кредитного договору на банк був покладений обов`язок надати ОСОБА_2 обумовлену кредитним договором суму кредиту, а ОСОБА_2 зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит в повному обсязі. Банк вважає, що свої зобов`язання виконав, відкривши позичковий рахунок та надавши ОСОБА_2 обумовлені кредитним договором кошти у повному обсязі. Починаючи з 25.07.2010 ОСОБА_3 не виконував зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів. 27.10.2010 ОСОБА_4 рекомендованим листом отримав письмову вимогу банку про дострокове повернення всієї кредитної суми та нарахованих процентів за користування кредитом. ОСОБА_5 вимоги банку виконаны не були, у зв`язку з чим з 30.11.2010 виникла прострочена заборгованість перед банком за основною сумою кредиту в повному обсязі. З цього часу ОСОБА_6 погашення основної суми кредиту не здійснював.

Рішенням Київського районного суду Харківської області від 21 грудня 2011 року, позов задоволено частково, розірвано кредитний договір від 25.04.2008 та додаткову угоду від 25.06.2010, укладені між ОСОБА_2 та ПАТ «Перший Український міжнародний банк». Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання кредитного договору, укладеного 25.04.2008 між ним та ЗАТ «ПУМБ», та додаткової угоди від 25.06.2010 з графіком погашення суми кредиту та процентної ставки недійсними; визнання нарахування ЗАТ «Першого Українського Міжнародного Банку »та ПАТ «Першого Українського Міжнародного банку» боргу за несвоєчасне погашення суми кредиту та нарахування штрафних санкцій, завишення суми процентної ставки незаконним; зобов`язання провести перерахунок сплати погашення кредиту та зарахувати недораховану суму для погашення кредиту. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість в сумі 6978,53 доларів США та 1194,57 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що 25.04.2008 між ОСОБА_4 та ЗАТ «ПУМБ» укладений кредитний договір №6316663 з додатковими угодами №7584176 від 22.04.2010, №7584033 від 22.04.2010, №9236832 від 25.06.2010, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_4 кредит у розмірі 17236 доларів США на придбання транспортного засобу «Нива 21230», зазначений договір підписаний сторонами, що свідчить про погодження з його умовами. Факт придбання позивачем автомобілю «Нива 21230», згідно договору купівлі-продажу від 16.04.2008 за кредитні кошти підтверджений наявним у справі доказами. Таким чином кредитний договір не є нікчемним та удаваним, та був укладений сторонами з метою реального настання прав та обов`язків. Суд вважав обґрунтованим, що відповідач має право укладати договори в іноземні валюті, оскільки відповідно до банківської ліцензії №8, виданої Національним банком України ПАТ «ПУМБ» 23.12.1991, банк має право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та відповідно до дозволу №8-2 від 22.09.2009 має право здійснювати банківські операції, визначені п.п. 1-4 ч. 2 ст. 47 Закону, зокрема на вчинення операцій з валютними цінностями. 25.06.2010 між ОСОБА_2 та ПАТ «ПУМБ» було укладено додаткову угоду №9236832 до кредитного договору, якою було змінено графік погашення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідно до п. 3.3 вищезазначеного Кредитного договору встановлений порядок надання коштів боржником в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Згідно цього пункту надання банку коштів в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за цим Договором здійснюється виключно у валюті кредиту в зазначені цим пунктом способи. Згідно даного пункту договору погашення заборгованості за кредитним договором відбувається виключно в валюті кредиту, грошові кошти у гривнях, що надавались позивачеві, не направлялись на погашення кредиту, за рахунок цих коштів придбалась іноземна валюта за курсом, встановленим банком, після чого іноземна валюта направлялась на погашення заборгованості за кредитним договором. 25.06.2010 було розірвано договір застави та реалізовано вказаний автомобіль, що перебував в заставі, за 10000 доларів США та сума від продажу автомобіля була направлена відповідно до умов нового графіку на погашення простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 2084,16 доларів США, нарахованих процентів в розмірі 184,02 доларів США, поточну заборгованість за кредитом в розмірі 168,85 доларів США та дострокове погашення кредиту в сумі 7562,97 доларів США, сума пені в розмірі 181,21 доларів США ОСОБА_2 була прощена. Позивачем не було доведено, що банком неправильно направлялись суми на погашення кредиту чи розрахунки проведені не в тій грошовій одиниці, крім того його скрутне матеріальне становище не є підставою визнання спірного договору недійсним. Суд задовольнив вимоги, щодо стягнення заборгованості за спірним договором, у зв`язку з чим розривав вищезазначені договори так як цим судовим рішенням закінчені правовідносини між сторонами по справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.02.2012 року рішення Київського районного суду Харківської області від 21 грудня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2013 рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2011 залишено без змін.

В апеляційній скарзі, поданій 23.11.2020, ОСОБА_4 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі; в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПУМБ» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона є дружиною ОСОБА_4 та лише 17.11.2020 їй стало відомо про наявність рішення Київського районного суду від 21.12.2011. Вказує на те, що вона надавала згоду на укладення спірного кредитного договору від 25.04.2008 та нею разом з ОСОБА_2 здійснювалася сплата кредиту, процентів за користування та інших нарахувань банку. За згодою сторін нею разом з ОСОБА_2 продано автомобіль, який надався в кредит та повернуто в касу банку грошові кошти у розмірі 10000 грн. Підтримує позовні вимоги та пояснення, зазначені позивачем у первісному позові до ПАТ ПУМБ, та зазначає, що судом першої інстанції порушено її право присутності та участі у судових засіданнях, як співвідповідача або третьої особи, що призвело до ухвалення рішення з порушення норм процесуального права та порушує її права та інтереси, які суд вирішив без її участі в вищезазначеному спорі.

22.02.2021 ОСОБА_4 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2011 скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу, мотивував тим, що спірне рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме в частині залучення апелянта до справи в якості третьої особи, крім того порушені права апелянта як споживача послуг банка, на захист порушених банком прав та інтересів під час укладання кредитного договору та додаткової угоди до нього. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, заявлених сторонами, крім того не перевірив докази, а ухвалив рішення у справі за неповно з`ясованих обставинах, які мають істотне значення для вирішення справи, висновки рішення не відповідають обставинам справи.

02.03.2021 Посметна М.М., яка діє в інтересах АТ «ПУМБ» надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить закрити провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , у зв`язку з недоведеністю тог, що рішенням суду вирішені питання про її права та обов`язки..

Відзив на апеляційну скаргу мотивувала тим, що сторонами за спірним кредитним договором №6316663 є ОСОБА_2 та ЗАТ «ПУМБ», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ «ПУМБ», що узгоджується з вимогами п. 1 ст. 1054 ЦК України та відповідає ЗУ «Про захист прав споживачів». ОСОБА_1 не є стороною кредитних правовідносин та не укладала з банком будь-яких кредитних угод, у зв`язку з чим остання не набуває прав та обов`язків за спірним кредитним договором, укладеними між іншими сторонами угоди. Вважає, що права та обов`язки ОСОБА_1 не були предметом спору та не вирішувались судом при розгляді справи, а відтак не могли бути порушені. Таким чином, доводи апеляційної скарги не доведені будь-якими доказами, крім того апеляційна скарга не містить обґрунтування, які саме права споживача порушенні, на захист яких спрямований позов, не зазначено в підтвердження жодних доказів. Таким чином, апеляційне провадження підлягає закриттю.

09.03.2021 Посметна М.М., яка діє в інтересах АТ «ПУМБ», надала відповідь на відзив ОСОБА_2 , в якому зазначила, що з огляду на численні судові процеси, ініційовані ОСОБА_2 та те, що ОСОБА_1 не є стороною кредитних правовідносин, слід зробити висновок про зловживанням останнім своїми процесуальними правами та ухилення від виконання рішення. На даний час виконавче провадження відкрито, але до теперішнього часу ОСОБА_2 не виконано рішення Київського районного суду від 21.12.2011. Крім того, посилаючись на практику ВС, вважає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 9 лютого 2021 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2011 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2011 року у складі судді Шаренко С.Л. по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ПУМБ» в особі філіалу ПАТ «ПУМБ» про визнання договору кредитування недійсним та зазустрічним позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначено до розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року призначено справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного суду з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи.

У судове засідання заявник не зявився, повідомлявся про час та місце судового розгляду своєчасно та належним чином, що підтверджується даними зворотного поштового відправлень ( т.4 а.с. 251 ).

10.06.2021 апелянт надала суду клопотання про перенесення судового засідання справи у зв`язку з тим, що вона перебуває на лікуванні ( т.3 а.с. 91).

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасників справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або, за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки ОСОБА_8 не надала суду доказів перебування на лікуванні , судова колегія не може визнати причину її неявки в судове засідання поважною. Тому заявлене нею клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи ( ч.2 ст. 327 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, судова колегія вважає, що апеляційне провадження у цивільній справі № 640/19691/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).

За змістом названих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 3 лютого 2016 року у справі №6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі №6-76цс16.

Закон визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) нтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо з мотивувальної частини рішення вбачаються висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, про які саме, в якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права, інтереси та/або обов`язки заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права та/або обов`язки, та/або інтереси стосовно сторін у справі судом не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 20.08.2019 у справі № 908/2116/18.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою особа, яка не брала участі у справі, зобов`язана довести, що оскарженим рішенням суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 у 2011 році звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПУМБ» в особі філіалу ПАТ «ПУМБ» про визнання договору кредитування недійсним. ПАТ «ПУМБ» було подано зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду Харківської області від 21 грудня 2011 року первісний позов задоволено частково, розірвано кредитний договір від 25.04.2008 та додаткову угоду від 25.06.2010, укладені між ОСОБА_2 та ПАТ «ПУМБ». В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в іншій частині відмовлено. За зустрічним позовом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 6978,53 доларів США та 1194,57 грн.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою як особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 мотивувала її тим, що оскаржуване рішення впливає на її права та обов`язки, оскільки вона є дружиною ОСОБА_4 та вона надавала згоду на укладення спірного кредитного договору, нею разом з ОСОБА_2 здійснювалася сплата кредиту, процентів за користування та інших нарахувань банку, ними сумісно продано автомобіль, який надався в кредит та повернуто в касу банку грошові кошти у розмірі 10000 грн.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення спірного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом із нарахованими відсотками.

Відповідно до п. 22 ст. 1 указаного Закону споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Сторонами кредитного договору №6316663 є ОСОБА_2 та ЗАТ «ПУМБ», правонаступником прав і обов`язків якого є ПАТ «ПУМБ».

ОСОБА_1 не є стороною кредитних правовідносин, вона не укладала з банком будь-яких кредитних угод, у зв`язку з чим не набуває прав та обов`язків за кредитним договором, укладеним між іншими сторонами угоди. Сам лише статус дружини боржника не наділяє апелянта процесуальним правом на оскарження судового рішення у цій справі.

Оскаржуваним рішенням суду вирішувався спір між сторонами кредитних правовідносин. Права та обов`язки ОСОБА_1 не були предметом спору та не вирішувались судом при розгляді даної справи. Мотивувальна частина рішення не містить висновків суду про права та обов`язки ОСОБА_1 ; в резолютивній частині не зазначено про її права та обов`язки.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене, оскільки рішенням Київського районного суду Харківської області від 21 грудня 2011 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , не вирішувалося, апеляційне провадження за її апеляційною скаргою підлягає закриттю відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 362, 381-384, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 21 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі філіалу ПАТ «ПУМБ» про визнання договору кредитування недійсним та зазустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 10 червня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук