Справа № 453/1562/21
№ провадження 2/453/542/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судових засідань Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем та про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-
09.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить встановити факт, що він на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на житловий будинок, 1954 року побудови, позначений у технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею приміщень 55,3 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., допоміжною площею 17,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: веранда літера «а», літна кухня літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», що за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 11.11.2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті котрої відкрилась спадщина за законом, яка складалась з житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 були її діти, а саме позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_2 , після смерті котрого відкрилась спадщина, до складу якої увійшов спірний житловий будинок, який був, у свою чергу, ним успадкований після смерті матері. Позивач вказує, що прийняв спадщину після смерті брата відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і відмови від неї не заявляв.
Однак, коли ОСОБА_1 звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата, то йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 до дня смерті останнього нотаріус не мав змоги, оскільки адреса реєстрації у паспорті ОСОБА_1 не співпадає з місцем реєстрації померлого ОСОБА_2 .
Відтак, з метою реалізації своїх прав на спадкове майно позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але попередньо його представник-адвокат Кручок В.С. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі довірителя, вказавши, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить такі задовольнити.
Відповідач - Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області в судове засідання явку компетентного представника не забезпечив, але попередньо від представника ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача, в якому зазначено про визнання позивних вимог в повному обсязі.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07.08.2015 року Довжківською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 7.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.07.1977 року Довжківською сільською Радою депутатів трудящих Сколівського району Львівської області, батьками позивача ОСОБА_1 зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
В день смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .
Згідно довідки № 531 від 08.11.2021 року, виданої Довжківським старостинським округом № 1 Стрийського району Львівської області, житловий будинок АДРЕСА_2 належав матері позивача ОСОБА_3 до 07.08.2015 року.
Крім цього, вказаний факт підтверджується випискою з погосподарської книги № 4 за 2011-2015 року с. Криве Сколівського району Львівської області.
Оскільки при житті ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіту не складала, то спадкоємцями першої черги за законом після її смерті були її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Останній одноособово прийняв спадщину після смерті матері в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті, що підтверджується копією будинкової книги, з якої вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований разом з ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 .
В свою чергу, позивач зареєстрований за вищевказаною адресою не був, у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, а відтак не прийняв спадщину після смерті матері.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер брат позивача ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 12.12.2017 року Довжківською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису № 10.
Зідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 25.07.1987 року Довжківською сільською Радою депутатів трудящих Сколівського району Львівської області, батьками позивача ОСОБА_2 записані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .
Заповіту ОСОБА_2 на випадок своєї смерті не складав.
Оскільки ОСОБА_2 не мав ані дружини, ані дітей, спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є його рідний брат позивач у справі ОСОБА_1 .
Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_2 підтверджується довідкою № 532, виданою 08.11.2021 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області, згідно якої ОСОБА_1 з серпня 2016 року постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації за місцем проживання та реєстрації брата ОСОБА_2 . Крім цього у довідці зазначено, що позивач здійснював поховання брата та продовжує проживати у спірному житловому будинку.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач звертався в Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 . Однак, як вбачається з листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. № 790/01-16 від 17.09.2021 року, позивачу у видачі такого було відмовлено, оскільки він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини, а також з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно -спірний житловий будинок.
З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 02.11.2021 року ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1954 році, становить 55,3 кв. м., з них житловою площею 37,6 кв.м., допоміжною площею 17,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: веранда літера «а», літна кухня літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г».
В розумінні частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Таким чином, аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна ОСОБА_3 набула за життя право власності на житловий будинок, розташований АДРЕСА_1 .
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Крім відсутності правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, перешкодою для оформлення спадкових прав після смерті брата є також пропуск позивачем шестимісячного терміну для прийняття спадщини, що зумовило останнього звернутися в суд із вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії.
Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Як вже було встановлено та стверджується довідкою №532, виданою 08.11.2021 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 з серпня 2016 року постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації за місцем проживання та реєстрації брата ОСОБА_2 .
Аналізуючи зібрані у справі письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання позивача разом зі своїм рідним братом ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті останнього, знайшов своє підтвердження.
Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки такий прийняв спадщину за законом після смерті свого брата ОСОБА_2 , шляхом постійного проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а останній, в свою чергу, прийняв спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , котра набула за життя право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 315, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, 1954 року побудови, позначеного в технічному паспорті літерою «А-1», загальною площею приміщень 55,3 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., допоміжною площею 17,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: веранда літера «а», літна кухня літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», що за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області, місцезнаходження: вул. Європейська, 46, с. Козьова, Стрийського району, Львівської область, .

Суддя