Справа № 442/7984/14-ц
Провадження № 4-с/442/8/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), на дії державного виконавця та скасування постанови про арешт коштів боржника, -

встановив:

26.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця Трускавецького МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Катушинської Діани Артурівни щодо винесення постанови від 05.10.2020 у ВП №46102231 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на майно (пенсійні кошти) ОСОБА_1 , які надходять на його рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» згідно Договору №750821 від 25.03.2013, а також визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Трускавецького МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Оксаніченко Діани Артурівни від 05.10.2020 про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження №46102231, в частині накладення арешту на майно (пенсійні кошти) ОСОБА_1 , які надходять на його рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» згідно Договору №750821 від 25.03.2013.

В обґрунтування скарги покликається на те, що у Трускавецькому міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №46102231 з примусового виконання виконавчого листа №442/7984/14-ц, виданого 24.11.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 152952,15 грн., моральну шкоду в розмірі 500 грн. та судові витрати в розмірі 1801,32 грн., а всього 155253,47 грн. У даному виконавчому провадженні винесено постанову про стягнення з доходу боржника, а саме: відрахування 20% від усіх доходів, в тому числі пенсії боржника на користь стягувача. ОСОБА_1 є пенсіонером, а пенсія є його єдиним джерелом доходу. Між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір №750821 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки від 25.03.2013. За даним договором на ім`я ОСОБА_3 відкрито поточний рахунок за № НОМЕР_2 на умовах тарифного пакету «Пенсійний». Відповідно, на вказаний рахунок надходять пенсійні виплати уже після відрахування Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Львівській області 20% від нарахованої пенсії. У жовтні 2020 року вказаний вище рахунок заблокований. Згідно витягів з інтернет банкінгу в АТ «Ощадбанк» на рахунок ОСОБА_1 зараховується тільки пенсія. Кожного місяця при надходженні на рахунок пенсійних коштів, автоматично знімаються вся сума. Також, в межах вищевказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника, яку скеровано для виконання до банківської установи. Як наслідок накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Вважає постанову державного виконавця протиправною та такою, що порушує права скаржника.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.01.2021 відкрито провадження за даною скаргою та призначено розгляд скарги на 04.02.2021.

04.02.2021 Трускавецьким міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) від 03.02.2021 подано до суду відзив на скаргу, в якій вказано на необґрунтованість та безпідставність поданої скарги, просить в задоволенні такої відмовити.

Адвокат Іванчук Л.Ю. подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутності, скаргу підтримує повністю, просить таку задоволити.

Старший державний виконавець Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Катушинська Д.А. подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутності, проти задоволення такої заперечує.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, за змістом ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.4 ст.10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, невід`ємною частиною якого є принцип правової визначеності (певності), що включає в себе дотримання остаточності судового рішення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, п.43; рішення від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», заява № 67534/01, п.42; рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04, п.51).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 у справі «Півень проти України» (заява №56849/00, п.35) вказано, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також, захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в пункті 23 рішення по справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року (заява № 38683/04), реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до норм ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) роз`яснень у п.13 узагальнення судової практики розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 №24-152/0/4-13 державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у Трускавецькому міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №46102231 з примусового виконання виконавчого листа №442/7984/14-ц, виданого 24.11.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 152952,15 грн., моральну шкоду в розмірі 500 грн. та судові витрати в розмірі 1801,32 грн., а всього 155253,47 грн.

05.10.2020 старшим державним виконавцем Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Катушинською Д.А. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

05.10.2020 постановою старшого державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Катушинською Д.А. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення га які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 129739,99 грн.

05.10.2020 та 02.12.2020 Трускавецьким міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) скеровано до АТ «Державний ощадний банк України» вимогу надання інформації про відкриті рахунки, що належать боржнику ОСОБА_1 із зазначенням їх реквізитів, залишок коштів на відкритих рахунках, рух коштів на рахунках боржника за останні 12 місяців, наявні укладені договори з боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно відповіді АТ «Державний ощадний банк України» за ОСОБА_1 обліковуються рахунки НОМЕР_1 , рахунок використовується в тому числі для зарахування пенсійних виплат. АТ «Ощадбанк» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на вказаному рахунку.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунках.

Враховуючи те, що рахунок боржника ОСОБА_1 не має цільового призначення, такий є звичайним поточним рахунком, на який зараховуються в тому числі пенсійні виплати, протилежного скаржником не доведено, суд вважає дії державного виконавця правомірними, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), на дії державного виконавця та скасування постанови про арешт коштів боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.02.2021.

Суддя Павлів З.С.