Справа № 450/3185/20 Провадження № 2/450/588/21
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

24 травня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

з участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей Пустомитівської РДА, Відділ "Служби у справах дітей" Личаківського району про відібрання дітей та повернення їх батькові,-

встановив :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей Пустомитівської РДА, Відділ "Служби у справах дітей" Личаківського району про відібрання дітей та повернення їх батькові.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.10.2020 року відкрите загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання.

14.05.2021 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшов зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібраними від батька ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав та переданими бабі ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову. Клопотання мотивоване тим, що згідно висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.04.2021 року № 260001-вих.-30821 визнано за недоцільне відібрати в ОСОБА_4 онуків. У зв`язку із цим висновком ОСОБА_4 та її представник зверталися до органу опіки та піклування щодо здобуття ОСОБА_4 нового обсягу прав та обов`язків щодо малолітніх дітей, шляхом встановлення дітям статусу дітей, що відібрані від батька без позбавлення батьківських прав. Однак їм пояснили, що такий статус може бути присвоєний виключено рішенням суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечили, щодо поновлення строку для прийняття зустрічного позову, тому просили в задоволенні такого клопотання відмовити та повернути зустрічну позовну заяву.

Суд заслухавши думку позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зустрічну позовну заяву, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку для прийняття спадщини, слід відмовити та зустрічну позовну заяву повернути, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.10.2020 року, встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримала 05.11.2020 року, зустрічну позовну заяву подано14.05.2021 року.

Відповідно до вимог ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно із вимогами ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим ; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у низці рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як на елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Внаслідок того, що судом поважних причин пропуску строку на подання зустрічного позову при дослідженні його змісту та додатків до нього не встановлено, оскільки викладені у ньому обставини свідчать про вчинення позивачем дій на захист свого інтересу вже по спливу строку на подання зустрічного позову, а також про тривале і необґрунтоване неподання такого позову до суду у період часу з 15.04.2021 року по 14.05.2021 року, тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову, слід відмовити.

З тих підстав, що представником відповідача не дотримано вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України, щодо строку подання зустрічного позову, він підлягає, відповідно до норми ч. 3 ст. 194 ЦПК України, поверненню заявнику.

Відмова у поновленні процесуального строку, встановленого на звернення до суду із зустрічною позовною заявою та повернення зустрічної позовної заяви, не позбавляє права відповідача звернутися до суду з даним позовом в загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-19, 120-127, 193, 194, 258, 260-261ЦПК України, суд,-

постановив :

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 про поновлення строку на подачу зустрічного позову - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 - повернути представнику відповідача ОСОБА_3 .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала в частині повернення зустрічного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 28.05.2021 року.

СуддяН. Б. Добош