Справа №522/818/21
Провадження №6/522/1035/21
У Х В А Л А

про видачу дублікату виконавчого листа

23 грудня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Суворової О.В.,

за участю секретаря Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коломійчука Андрія Сергійовича про видачу дублікату виконавчого листа по справі №522/818/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коломійчук А.С. звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Заявник мотивує вимоги тим, що 13.05.2021 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий суддя Кузнецова В.В.) було ухвалено рішення у справі № 522/818/ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Вказаним рішенням позовну заяву задоволено частково.

Позивачу було видано виконавчий лист в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На запит представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коломійчука А.С. 16.07.2021 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби (далі - Відділ) на підставі п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та направлено ОСОБА_1 разом із виконавчим документом. Відповідно до відомостей з веб-порталу ПАТ «Укрпошта» по трекінгу відстеження 297, відправлення було повернуто до Відділу у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання та 20.09.2021 року було вручено. Однак станом на день звернення до суду, вказане повідомлення до Відділу не надходило.

Станом на дату звернення до суду із заявою виконавче провадження не розпочато (не відкрито), жодної інформації та документів від Другого Приморського ВДВС позивач не отримувала. У Другому Приморському ВДВС про надходження на її адресу та про наявність виконавчого листа не відомо. Таким чином, оригінал виконавчого листа втрачено не з вини Заявника.

Сторони в судове засідання не з`явились, викликались належним чином. В матеріалах справи є клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коломійчука А.С. про розгляд заяви за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1 200 грн на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 15.01.2021 року, і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання даного рішення суду Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до п. 17.4 ч.І Перехідних Положень (розділ XIII) ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувана унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового Суду від 16.08.2018р. у справі №6/275-08.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009року).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004року у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коломійчука Андрія Сергійовича про видачу дублікату виконавчого листа.

Керуючись 10, 12, 13, 81, 89, 223, 247, 258-261, 268, п.17.4 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коломійчука Андрія Сергійовича про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа , виданого Приморським районним судом м.Одеси, на виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13 травня 2021 року по цивільній справі №522/818/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В.Суворова