Справа №266/6437/20
Провадження№ 2/266/354/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

за участю секретаря Петрухіної Т.Л.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 , а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 тта 2/6 частки житлового будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 15.01.2021 р. вказану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Згідно позовної заяви, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно з ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Право суду на звернення із відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави закріплене і в ч. 1ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Статтею 6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року передбачено, що Договірні сторони надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Згідно зі статтями 10, 11 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані її мовою або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 року(зі змінами), передбачено, що у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій закордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Суд України направляє доручення через міжрегіональне управління до Мін`юсту, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі №6-835цс17 зазначено, що судові рішення є законними, в разі належного повідомлення відповідача у справі, відповідно до норм Конвенції та Інструкції щодо встановленого порядку належного повідомлення відповідача у справі через головні територіальні управління юстиції.

Отже, суд приходить до висновку про звернення із судовим дорученням до компетентного суду Болгарії, про вручення відповідачці ОСОБА_2 копії позовної заяви з додатками та відібрання від неї пояснення щодо даної позовної заяви.

Відповідно до ч. 8ст. 130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно з п. 12 ч. 1ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 , до надходження відповіді компетентного органу Болгарії, на судове доручення про вручення пакету докуметів по справі №266/6437/20.

Керуючись ст. ст.252-253,258,260-261,353-355,498-499 ЦПК України, суд

У Х ВА Л И В:

Направити через Міністерство юстиції України компетентному суду Балгарії в м. Варна копію позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, копії доданих документів до позовної заяви та відібрання пояснень щодо вищевказаного позову.

Після виконання вказаного доручення направити документи на адресу Приморського районного суду міста Маріуполя відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, до надходження відповіді компетентного суду Болгарії, на судове доручення про надання правової допомоги по справі №266/6437/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині зупинення провадження у справі шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Федотова В. М.