Номер провадження 22-ц/804/2871/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Халаджи О.В.,

суддів: Гапонова А.В., Кішкіної І.В.,

секретар Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів на дитину, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про обчислення заборгованості зі сплати аліментів та зменшення її розміру ( суддя першої інстанції ОСОБА_3 ),

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів на дитину, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню у зв`язку із несвоєчасною сплатою аліментів у розмірі 17 500,00 гривень, що не перевищує 100% заборгованості по аліментам, а також судовий збір у розмірі 768,40 грн.

20 листопада 2019 року до Краматорського міського суду Донецької області суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про обчислення заборгованості зі сплати аліментів та зменшення її розміру та з урахуванням уточненої позовної заяви від 15 квітня 2020 року ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 17 300,00 грн. на користь ОСОБА_2 , що стягуються з нього на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2018 у справі №243/3494/14, провадження №2/243/1697/2018 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, що стягнуті рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2018 по справі №243/3494/14, провадження №2/243/1697/2018 за позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням квитанції на суму 17 300,00 грн. від 20.05.2014 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. та вартість понесених банківських послуг у розмірі 20 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів на дитину задоволено частково.

Стягнуто с ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 354,00 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про обчислення заборгованості зі сплати аліментів та зменшення її розміру відмовлено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , 06.07.1978 року понесені нею витрати по сплаті судового збору у сумі 147,15 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 протягом чотирьох років у добровільному порядку, та не знав про існування заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2014 року про стягнення з нього аліментів, про зазначене рішення стало відомо лише 24.04.2018 року.

Наголошує на тому, що у рішенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у справ 243/3494/18, провадження 2/243/1697/2018 від 14.08.2018 року встановлено, що підтверджується квитанціями перерахування грошових коштів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів за період з 27.01.2015-03.01.2018 роки, тобто було встановлено факт добровільного перерахування аліментів 20.05.2014 року у розмірі 17213,50 грн. на користь позивачки на утримання малолітнього сина.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано та не надано ніякої правової оцінки тому факту, що платіж аліментів 20.05.2014 року у розмірі 17300,00 грн. на ім`я ОСОБА_2 здійснювався ОСОБА_1 наперед, в умах війни та з міста Донецька.

Звертає увагу суду на те, що станом на 06.08.2014 року розмір щомісячних аліментів у розмірі 1/6 частки від середньо міського заробітку у грошовому вигляді складав 309,00 грн., тобто 20.05.2014 року відповідачем було сплачено аліменти на 56 місяців вперед, або на 4 роки та 7 місяців. З урахуванням платежу у розмірі 17300 грн. від 20.05.2014 року заборгованість відсутня, а наявна переплата по аліментам на користь ОСОБА_2 у розмірі 3203,04 грн.

Виплата аліментів на користь ОСОБА_2 була можлива лише у разі надходження виконавчого листа за місцем отримання заробітної плати «ФОП ОСОБА_6 ». Постанова Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління міністерства юстиції (м. Харків) АСВП №58611567 надійшло на примусове виконання за місцем роботи відповідача 25.05.2019 року, після проведення всіх відрахувань з заробітної плати за травень 2019 року. Вина ОСОБА_1 в тому, що ОСОБА_2 не отримувала аліменти в період з 13.03.2019 року по 31.05.2019 року на утримання малолітнього сина відсутня.

ОСОБА_1 просив рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову ОСОБА_2 відмовити, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Від ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, проте докази направлення відзиву відповідачу відсутні, а тому суд при апеляційному перегляді не буде враховувати даний відзив.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи відкласти у зв`язку із хворобою, проте доказів того, що хворіє не надано, а тому апеляційний суд вважає за можливе, проводити розгляд справи без її участі.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник Слов`янського ВДВС у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що під час цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області по справі від 15.08.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу (заробітку), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 06.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2014 року вказане заочне рішення суду від 15.08.2014 скасовано.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу (заробітку), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 06.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вказане рішення суду набрало законної сили лише 29.01.2019 року.

13 березня 2019 року, на підставі виданого судом виконавчого листа №2/243/1697/2018, 243/3494/14, старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, ВП № 58611567.

Позивачем ОСОБА_2 разом з первісною позовною заявою надано довідку - розрахунок Слов`янського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області від 13.06.2019 року №АСВП №46172410, згідно якої сума нарахованих до сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , за період з 06.08.2014р по 13.06.2019р. складає 36 747,31 грн., з них сплачено 18 094,00 грн., тобто заборгованість по аліментам, станом на 13.06.2019, складає 18 653,31 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 разом із зустрічною позовною заявою надано довідку-розрахунок Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.03.2019 року №АСВП №-46172410, згідно якої сума нарахованих до сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , за період з 06.08.2014р по 28.02.2019р. складає 33 267,81 грн., з них сплачено 15994,00 грн., тобто заборгованість по аліментам складає 17 273,81 грн.

01 квітня 2021 року відповідачем-позивачем ОСОБА_1 суду надано довідку-розрахунок Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 10.02.2021 року №АСВП №58611567/9455, згідно якої сума нарахованих до сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , за період з 06.08.2014р по 31.12.2020р. складає 60 761 грн., з них сплачено 33094,00 грн., тобто заборгованість по аліментам, станом на 01.01.2021, складає 27 667,31 грн.

Згідно довідки-розрахунку №АСВП 58611567/38616 від 21.05.2021 року, долученої до матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 , державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) нарахована до сплати сума аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , за період з 06.08.2014р по 31.12.2020р. включно, у розмірі 52787,96 грн., з них сплачено 38 694,00 грн., тобто заборгованість по аліментам за вказаний період складає 14093,96 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, що пеня за несплачені своєчасно аліменти перевищує розмір заборгованості по аліментам та стягнув з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі, що дорівнює розміру заборгованості по аліментам, 3 354,00 грн., та відмовляючи в задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 , зазначив, що докази того що ОСОБА_1 переказав 20.05.2014 року грошові кошти розмірі 17300 гривень на утримання дитини відсутні.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України, у редакції, чинній на час пред`явлення позову та вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідальність платника аліментів за їх прострочення обмежується 100 відсотками заборгованості, яка була в межах заявленого позову 01.02.2019 року по 01.06.2019 року у розмірі 3354,00 гривень.

Відповідно апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та стягнута з ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 354,00 гривень відповідно до вимог діючого законодавства.

Стовно незадоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

ОСОБА_1 у своєму позові посилався як на підставу від звільнення його від сплати заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 17500 гривень на ту обставину, що він ще до ухвалення рішення судом першої інстанції від 14.08.2014 року про стягнення з нього аліментів перевів на рахунок ОСОБА_2 20.05 2014 року грошові кошти у розмірі 17300 гривень.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77,78 ЦПК України передбачено, що належними і допустимими є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи зазначені положення процесуального закону, саме на позивача покладено обов`язок довести ті обставини, які мають значення для справи та на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

До зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 додав копію квитанції від 20 травня 2014 року, з якою вбачається що на карту НОМЕР_1 було перераховано кошти у розмірі 17300 гривень, в графі одержувача значиться ОСОБА_2 (т.1 а.с. 85), жодного доказу на підтвердження своїх доводів стовного того, що саме ця сама була сплачена в рахунок аліментів не зазначено ні в квитанції, ні в будь яких інших наданих відповідачем документах, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відмову зустрічного позову, оскільки дані позовні вимоги є безпідставними.

Посилання відповідача на той факт, що на його утриманні три дитини на які він сплачує аліменти, не можуть бути підставою для звільнення від сплати неустойки.

Безпідставними є доводи відповідача в частині не врахування встановлених обставин рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2018 року справа № 243/3494/18 стосовно квитанції від 20.05.2014 року на суму 17213,50 грн. (за мінусом послуг банку), оскільки в даній справі спір виник у зв`язку із невиплатою заборгованості по аліментах за частину 2019 рік.

Також апеляційний суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 , що судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що платіж 20.05.2014 року здійснювалося ним наперед в умовах воєнного конфлікту, оскільки, дана обставина на правильність висновків суду не впливає, крім того, даному доводу судом першої інстанції вже була надана оцінка.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що судом першої інстанції встановленні фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення може вважатися законним і обґрунтованим,а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2021 року без змін.

Наведені в апеляційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2021 року.

Судді: О. В. Халаджи

А.В. Гапонов

І.В. Кішкіна