Справа №524/1846/21
Провадження №2/524/1996/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Погрібняк О.М.,

секретар судового засідання Марійчук Т.А.,

учасники справи та їх представники:

позивач - приватне підприємство «Діліжанс»,

представник позивача адвокат Колода Л.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Байдуж Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука цивільну справу за позовом приватного підприємства «Діліжанс» до ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

05.03.2021 позивач приватне підприємство «Діліжанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення - прибудованого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 189,0 кв.м. 24.12.2004 між Фондом міського майна Кременчуцької міської ради Полтавської області (продавець) та ПП «Діліжанс» (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу, за яким продавець передав у власність ПП «Діліжанс» нежиле приміщення площею 23,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 17.10.2012 між Фондом міського майна Кременчуцької міської ради Полтавської області (продавець) та ПП «Діліжанс» (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу приміщення шляхом продажу на аукціоні, за яким продавець передав у власність ПП «Діліжанс» нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення літ. А1, загальною площею 134,2 кв.м., яке розміщується за адресою: АДРЕСА_2 , та становить 9/20 частини нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення, загальною площею 293,4 кв м.

На підставі усних домовленостей між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , остання 11.11.2002 надала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_3 , розпоряджатись на свій розсуд (продати, обміняти, подарувати, здати в оренду та інше) належним їй прибудованим магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 11.11.2005.

На виконання усних домовленостей, 11.07.2005 ОСОБА_3 , що діяв в інтересах ОСОБА_4 на підставі вказаної довіреності, уклав з ПП «Діліжанс» договір позички приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », площею 189,0 м.кв. строком на два роки і одинадцять місяців. Приміщення було передано користувачу для використання під магазин автозапчастин та потребувало капітального ремонту: заміни сантехнічного обладнання, заміни електричного обладнання, проведення освітлення в приміщення, встановлення системи опалення. Також потребували ремонту стеля, дах, підлога, сходи, (повна перебудова входу). Було необхідне встановлення дверей вікон та внутрішніх стін. Відповідно до п. 12 Договору, термін позички пролонгується автоматично на такий самий термін у разі відсутності від будь-якої зі сторін договору повідомлення про закінчення терміну дії даного договору, надісланого поштою на адресу іншої сторони за один місяць до сплину терміну дії позички. Враховуючи те, що ч. 1 ст. 793 ЦК України в редакції від 25.06.2005 встановлювала, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на 1 рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню, договір позички мав бути укладений у письмовій формі та підлягав нотаріальному посвідченню.

Таким чином, враховуючи нікчемність договору позички приміщення магазину, з 11.07.2005 і по цей час ПП «Діліжанс» добросовісно та відкрито користується приміщенням прибудованого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1,89,0 кв.м. За час користування приміщенням ПП «Діліжанс» здійснило капітальний ремонт цього приміщення. Фактично, всі вказані вище три приміщення є єдиним цілим приміщенням та використовуються як одне ціле приміщення магазину. Володіння ПП «Діліжанс» приміщенням магазину є добросовісним, так як при його заволодінні позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності. ПП «Діліжанс» добросовісно заволоділо чужим майном і понад 15 років продовжує відкрито, безперервно користуватися приміщенням Автомагазину, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , сплачує комунальні послуги, проводить ремонт. Позивач просив визнати за ПП «Діліжанс» право власності за набувальною давністю на нежитлове приміщення - прибудований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 189,0 кв.м., право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1

22.06.2021 ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

10.09.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву посилалася на те, що предметом усних домовленостей з ОСОБА_3 , власником ПП «Діліжанс» та надання довіреності був продаж нежитлового приміщення ОСОБА_3 та отримання за це коштів в розмірі ринкової вартості приміщення або ж передача його у оплатне користування. Проте, жодний правочин, на який було уповноважено ОСОБА_3 щодо розпорядження належним ОСОБА_1 майном до закінчення строку дії довіреності ним вчинений не був. Останній не придбав у ОСОБА_1 приміщення та не уклав договір оренди останнього. Починаючи з моменту видачі довіреності фактично користується ним з метою здійснення власної господарської діяльності безоплатно. Через наявні між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 родинні відносини (рідні сестра та брат), питання плати за користування приміщення постійно відкладалося, з обіцянками ОСОБА_3 сплатити кошти за користування приміщенням та викупити його. Крім того, на прохання та відповідні пропозиції ОСОБА_3 зазначене приміщення постійно передавалося ОСОБА_1 в заставу для отримання у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредиту ПП «Діліжанс і ко» єдиним власником і засновником, якого також є ОСОБА_3 , де ОСОБА_1 фактично виступила Іпотекодавцем. Спірне нерухоме майно раніше перебувало в Іпотеці за Договором іпотеки від 07.06.2007 за № 2502-2503, Договором іпотеки від 24.07.2015 за № 1497 іпотекодавцем якого є ОСОБА_5 . Весь цей час умовного «відкритого володіння» ПП «Діліжанс» спірним нерухомим майном ОСОБА_1 розпоряджалася своєю власність за власною волею передаючи його в заставу, маючи певні домовленості з власником ПП «Діліжанс». Умовою згоди ОСОБА_1 на укладення договору Іпотеки під заставу спірного нерухомого майна були обіцянки власника ПП «Діліжанс» в подальшому викупити приміщення та повністю розрахуватися за його користування попередніми роками, проте вказані домовленості не виконувалися. У зв`язку з невиконанням власником ПП «Діліжанс» фінансових зобов`язань перед ОСОБА_1 , остання зверталася до ОСОБА_3 з проханням звільнити приміщення, в результаті чого отримала погрози фізичною розправою. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.07.2021 у справі №524/6220/20 позов ОСОБА_1 задоволено, ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спірним нежитловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_3 та ПП «Діліжанс» із займаного приміщення. Належне ОСОБА_1 нерухоме майно є індивідуально визначеним об`єктом нерухомості.

Про існування договору позички ОСОБА_1 , дізналася лише після пред`явлення останньою позову про усунення перешкод у користування майном. Цей договір є штучно створеним доказом у справі та не має юридичної сили. ОСОБА_1 не передавала спірний об`єкт нерухомості ОСОБА_3 , вона лише надала йому повноваження на укладення від її імені певного правочину, перелік яких зазначено у довіреності.

Дії позивача ПП «Діліжанс» в особі ОСОБА_3 не вказують на добросовісність заволодіння майном тим більше, що ОСОБА_1 завжди претендувала на належне їй право власності на спірне нерухоме майно. Просила також стягнути з позивача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.11.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

13.12.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що твердження відповідачки про те, що вона надавала довіреність тільки на продаж вказаного приміщення та отримання за це грошових коштів в розмірі ринкової вартості приміщення, або передачу приміщення у оплатне користування суперечить тексту вказаної довіреності. Враховуючи нікчемність договору позички приміщення магазину, з 11.07.2005 і по цей час ПП «Діліжанс» добросовісно та відкрито користується приміщенням прибудованого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 189,0 кв.м. Дані обставини визнає відповідач. За час користування приміщенням ПП «Діліжанс» здійснило капітальний ремонт цього приміщення. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі № 524/6220/20 від 01.07.2021 оскаржується в касаційному порядку до Верховного Суду, тому посилання відповідача в даному випадку на це судове рішення є передчасним.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у заявах позивача по суті спору.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3809 посвідченого 15.05.2002 Приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г. є власником нерухомого майна - прибудованого магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", загальною площею 189 кв.м., яке складається з Прибудованого магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

ПП "Діліжанс" на підставі договору №14 купівлі-продажу приміщення шляхом продажу на аукціоні, серія та номер: 4037 посвідченого 17.10.2012 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е. та свідоцтва про власність, серія та номер: 15 виданого 23.11.2012 Фондом міського майна Кременчуцької міської ради є співвласником нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення, загальною площею 293,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104. У власність ПП "Діліжанс" передано нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення літ.А1, загальною площею 134,2 кв.м., що становить 9/20 частини нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення, загальною площею 293,4 кв.м.

Також, на підставі договору купівлі-продажу № 42, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. за р.№21830 ПП "Діліжанс" є власником нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення, Реєстраційний номер майна: 10673936, загальною площею 23,5 кв.м.

Вказані відомості підтверджуються інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Об`єкти нерухомого майна, які належать ОСОБА_1 та ПП «Діліжанс» мають різний реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, що свідчить про те, що вони є відокремленими об`єктами. Не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на висновки експертного дослідження № 3-21 від 25.01.2021 про те, що приміщення сторін є об`єднаним в одне приміщення для фактичного сумісного використання, так як суду відповідних домовленостей з цього приводу не надано.

11.11.2002 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) склала довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г., якою вона уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатись(продати, обміняти, подарувати, здати в оренду та ін..) на свій розсуд належний їй прибудований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », для чого надала право, в тому числі, підписувати договори купівлі-продажу, міни, дарування, оренди, найму, страхування.

11.07.2005 між ОСОБА_4 , від імені якої діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності від 11.11.2002, та ПП "Діліжанс" було укладено договір позички приміщення магазину, за яким ПП "Діліжанс" передано у тимчасове безоплатне користування належне відповідачу приміщення прибудованого магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", загальною площею 189 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

За змістом договору позички від 11.07.2005, укладеного між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_3 та ПП «Діліжанс», засновником якого є ОСОБА_3 він укладений строком на два роки 11 місяців. Відповідно до п.12 Договору термін позички пролонгується автоматично на такий самий термін у разі відсутності від будь-якої із сторін договору повідомлення про закінчення терміну дії договору, надісланого поштою на адресу іншої сторони за один місяць до спливу терміну дії позички.

В ст.827, ч.3 ст.828, ст.793 ЦК України(в редакції від 01.01.2004) визначено, що за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до статті 793 цього Кодексу. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

У зв`язку із недодержанням сторонами договору позички від 11.07.2005 вимоги щодо його нотаріального посвідчення, вказаний договір є нікчемним.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.07.2021 у цивільній справі №524/6220/20, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 18.10.2021 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ПП "Діліжанс" про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, шляхом виселення. Суд вирішив: усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нежитловим приміщенням прибудований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, Загальна площа (кв.м): 189, Опис: Прибудований магазин "Автозапчастини" літ. "А" Адреса: АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_3 та ПП "Діліжанс" із займаного приміщення.

За ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б із ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18).

З огляду на викладене, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач був обізнаний про те, що власником нежитлового приміщенням прибудованого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , яке є предметом спору та на яку він просить визнати право власності за набувальною давністю є ОСОБА_1 , яка не відмовилася від права власності на належне їй нерухоме майно та розпоряджалася ним, передаючи його в іпотеку та звернулася до суду із позовом про виселення ОСОБА_3 та ПП "Діліжанс" із вказаного приміщення, який рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.07.2021 у цивільній справі №524/6220/20, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 18.10.2021, було задоволено. Крім того, позивач використовував вказане приміщення не як власник, вважаючи, що ним було укладено договір позички приміщення із відповідачем. Тому не можна вважати володіння позивачем цим приміщенням добросовісним та правомірним.

Зважаючи на викладене позовні вимоги ПП «Діліжанс» задоволенню не підлягають.

За ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідачем понесено у справі судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., що підтверджуються Договором про надання правової допомоги №35 від 01.09.2021, попереднім розрахунком витрат на надання правничої допомоги за Договором №35 від 01.09.2021, складеним адвокатом Байдуж Ю.С., квитанцією №35/1 від 01.09.2021. Позивач заперечень щодо розміру витрат відповідача на правничу допомогу не надавав.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. підлягають стягненню з ПП «Діліжанс».

На підставі наведеного, Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову приватного підприємства «Діліжанс» до ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Стягнути з приватного підприємства «Діліжанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - приватне підприємство «Діліжанс», адреса місцезнаходження: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, квартал 274 буд. 4 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий суддя Погрібняк О.М.