Справа № 466/1637/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа №466/1637/21,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна інтереси якої представляють: Головне управління національної поліції у Львівській області, Головне управління МВС України у Львівській області в особі голови ліквідаційної комісії, Львівська обласна прокуратура, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду,-

за участі представника позивача адвоката Брикар О.М.,

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

у с т а н о в и в :

03.03.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Держави Україна інтереси якої представляють: Львівська обласна прокуратура, Головне управління національної поліції у Львівській області, третя особа: Державна казначейська служба України та просить суд ухвалити рішення про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду в розмірі 360 000 гривень, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 20.03.2014 внесено відомості до ЄРДР №0000020 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України. 20.06.2014 ОСОБА_1 повідомлено про підозру, за погодженням прокурора прокуратури Залізничного району міста Львова складено та скеровано до суду обвинувальний акт.

15.11.2016 вироком Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/4278/14 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання у виді 250 /двісті п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 /чотири тисячі двісті п`ятдесят/ гривень 00 копійок з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності терміном на 3 /три/ роки. Звільнено ОСОБА_1 від покарання у виді 250 /двісті п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 /чотири тисячі двісті п`ятдесят/ гривень 00 копійок з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності терміном на 3 /три/ роки у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.04.2017 року вирок Залізничного районного суду м.Львова від 15.11.2016 року залишено без змін.

27.05.2018 року постановою Верховного Суду вирок Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасовано і призначено новий розгляд справи в суді першої інстанції.

22.05.2019 вироком Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 366 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02.12.2019 вирок Залізничного районного суду м.Львова від 22.05.2019 залишено без змін.

30.06.2019 постановою Верховного Суду касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Через неналежне розслідування та незаконне притягнення до кримінальної відповідальності спричинило шкоду діловій репутації позивача, призвело до нервових хвилювань, стресу. За час незаконного перебування під слідством та судом понад 60 місяців він зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу, втраті нормальних життєвих зав`язків, були порушені його конституційні права, у здійсненні яких він був обмежений. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій органу досудового розслідування позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює, в розмірі 360000,00грн.

05.04.2021 відповідачем Головним управлінням національної поліції у Львівській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що досудове розслідування здійснювалося Залізничним РВ ЛМУ МВС України у Львівській області. Зазначає, що Головне управління МВС України у Львівській області та Головне управління національної поліції у Львівській області є окремими юридичними особами, а тому ГУ НП у Львівській області є неналежним відповідачем.

05.04.2021 відповідачем Львівською обласною прокуратурою подано відзив на позовну заяву. Заперечують щодо позовних вимог, просять відмовити в задоволенні позову.

08.04.2021 третя особа Державна казначейська служба України подала відзив на позовну заяву у якому позов не визнає, просять відмовити у задоволенні позову.

05.05.2021 на адресу суду поступила заява від представника позивача адвоката Брикара Олега Михайловича про залучення до участі співвідповідача у справі Головне управління МВС України у Львівській області

Ухвалою від 05.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою від 06.05.2021 залучено до участі справі співвідповідачем у справі Головне управління МВС України у Львівській області в особі голови ліквідаційної комісії.

05.04.2021 представник обласної прокуратури Н.Цинайко подала клопотання про скерування справи за підсудністю в Залізничний районний суд м.Львова на підставі ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Ухвалою від 01.06.2021 в задоволенні клопотання представника Львівської обласної прокуратури про передачу справи за територіальною підсудністю - відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не прибув.

У судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру серії ВС№1062386 /арк.спр.6/ позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, на у відповідях на відзив, просив позов задовольнити. В останнє судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений під розписку.

Представник відповідача ГУНП у Л/О, МВС України Терех І.М., який діє на підставі виписки з ЄДР ЮО, ФОМ та ГФ /арк.спр.28/ в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, покликаючись на необґрунтованість заявлених вимог, відсутність доказів на підтвердження факту заподіяння ОСОБА_1 фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні; не обґрунтований розмір заявленої шкоди.

Представник відповідача Прокуратури Львівської області в судовому засіданні заперечив позовні вимоги, підтримав письмовомий відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи: Державна казначейська служба України в судове засідання не прибув, причин неприбуття суд не повідомив, подав відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши думку представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Суд встановив такі обставини.

20.03.2014 внесено відомості до ЄРДР №0000020 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

20.06.2014 ОСОБА_1 повідомлено про підозру, за погодженням прокурора прокуратури Залізничного району міста Львова складено та скеровано до суду обвинувальний акт.

15.11.2016 вироком Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/4278/14 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання у виді 250 /двісті п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 /чотири тисячі двісті п`ятдесят/ гривень 00 копійок з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності терміном на 3 /три/ роки. Звільнено ОСОБА_1 від покарання у виді 250 /двісті п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 /чотири тисячі двісті п`ятдесят/ гривень 00 копійок з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності терміном на 3 /три/ роки у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.04.2017 року вирок Залізничного районного суду м.Львова від 15.11.2016 року залишено без змін.

27.05.2018 року постановою Верховного Суду вирок Залізничного районного суду м.Львова від 15 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасовано і призначено новий розгляд справи в суді першої інстанції.

22.05.2019 вироком Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 366 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02.12.2019 вирок Залізничного районного суду м.Львова від 22.05.2019 залишено без змін.

30.06.2020 постановою Верховного Суду касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Таким чином, суд вважає, що незаконними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування та прокуратури ОСОБА_5 завдано моральну шкоду з огляду на наступне.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду.

Пунктом 1 ст.2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках, зокрема постановлення судом виправдувального вироку.

Відповідно до п.5 ст.3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), зокрема моральна шкода.

За час незаконного перебування під слідством та судом, ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу.

Згідно з пунктами 5 та 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У відповідності до ч.3 ст.13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» у 2021 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 6000 гривень.

Таким чином, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 360000грн., з розрахунку 6000грн. (мінімальна заробітна плата станом на час винесення рішення) за 60 місяців перебування під слідством і судом.

Суд зазначає, що вказаний розмір завданої моральної шкоди є мінімальним, таким, який має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її як обвинуваченої.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо.

Таким чином, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури були порушені конституційні права позивача, що завдало їй фізичних і моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Постанова Пленуму Верховного Суду України у п.10-1 зазначає, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України.

Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Згідно п.35 Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів держав- ного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно- розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Відповідно до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів).

Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/201, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладені норми, стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України.

На підставі ст.81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та законними, відтак, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 360 000 (триста шістдесят тисяч гривень 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Головне управління національної поліції у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ген. Григоренка,3,

Головне управління МВС України у Львівській області в особі голови ліквідаційної комісії, місцезнаходження: м. Львів, пл. Ген. Григоренка,3,

Львівська обласна прокуратура, , місцезнаходження: м. Львів, пр.Шевченка Т., 17-19,

Третя особа: Державна казначейська служба України, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна,6

Повний текст рішення виготовлений 30.06.2021.

Суддя П. С. Невойт