21.05.2021 Єдиний унікальний номер 205/3743/20
Єдиний унікальний номер 205/3743/20
Провадження № 2з/205/253/21
УХВАЛА

21 травня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.,

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Райська Тетяна Максимівна про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2020 року заступник керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 звернувся до суду в інтересах Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В., третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Райська Т.М. про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та витребування майна.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року було вжито заходи забезпечення позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року у задоволенні заяви приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловій О.В. про заміну неналежного відповідача було відмовлено.

18 травня 2021 року представником відповідача ОСОБА_1 було подано клопотання про витребування доказів, в якому вона просить зобов`язати позивача в особі заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 надати з кримінального провадження № 000047, яке перебуває в провадженні СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області, відомості про осіб, які отримали і використали для подальшого відчуження завідомо підроблені документи та зазначити їх процесуальний статус у кримінальному провадженні та їх покази; встановлений досудовим слідством облік та порядок зберігання бланків свідоцтв про право власності на житло, коло відповідальних посадових осіб, у тому числі свідоцтва про право власності, виданого на ім`я ОСОБА_3 , та посвідченого печаткою УЖГ Дніпропетровської міської ради, а також інші докази при їх наявності.

Ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши клопотання, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави, які надають повноваження судові зобов`язувати сторони, або одну із них, надавати певні докази. Закон зобов`язує саме сторону доводити доказами ту обставину, на яку вона посилається.

При цьому суд враховує принцип диспозитивності цивільного судочинства, зокрема ч. 3 ст. 13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Крім цього, згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.

Об`єктивних причин, які унеможливлюють отримання відповідачем ОСОБА_1 відомостей, вказаних у клопотанні, заявником не зазначено та доказів їх підтвердження судові надано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання представникові ОСОБА_1 про зобов`язання позивача надати докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог, слід відмовити, оскільки обов`язок подавати до суду докази покладено чинним процесуальним законом саме на сторону, яка заявляє вимоги, чи заперечення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представникові ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: