ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-6688/11Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/459/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Сташків Б. І., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Боднар Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-6688/11 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Укрфінанс Груп на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2011 року, постановлену суддею Сливка Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики, укладеного між ними 23 березня 2009 року, згідно з яким ОСОБА_2 позичив у нього 950000 гривень з терміном повернення 01 грудня 2010 року, посилаючись на те, що відповідач не виконав узятих на себе зобов`язань згідно укладеного між ними зазначеного договору, позичені кошти не повернув.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2011 року визнано мирову угоду, відповідно до якої:

1. ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_4 , визнав, що його заборгованість перед ОСОБА_1 на момент укладення цієї мирової угоди відповідає доказам, які викладені в матеріалах судової справи та становить 950000 гривень.

2. ОСОБА_2 гарантує, що протягом 10 днів, з моменту затвердження цієї мирової угоди судом, передасть ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу наступне нерухоме майно, а саме:

- земельну ділянку площею 0,0889 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 455500;

- житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 і належать ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно номер запису 1604 в книзі № 2.

3. ОСОБА_2 гарантує, що негайно після затвердження мирової угоди судом, передасть ОСОБА_1 оригінали документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно.

4. Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне нерухоме майно, а саме:

- земельну ділянку площею 0,0889 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

5. ОСОБА_1 заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_2 з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди.

6. Сторони домовились, що будь-які витрати, пов`язані з переоформленням права власності на земельну ділянку площею 0,0889 га., що знаходиться по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї мирової угоди, покладаються на ОСОБА_1

7. ОСОБА_3 погоджується з умовами цієї мирової угоди та заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових чи інших претензій до ОСОБА_1 з приводу предмету даної мирової угоди.

Закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди, яка визнана судом.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року відновлено втрачене судове провадження у цивільні справі № 2-6688/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, в частині ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2011 року, постановленої у цивільній справі № 2-6688/11, якою визнано морову угоду між сторонами.

16 лютого 2021 року ТзОВ Фінансова компанія Укрфінанс Груп подало апеляційну скаргу, яке не є учасником у справі, не брало участі у справі, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2011 року.

В обґрунтування апеляційної скарги товариство зазначило, що суд першої інстанції на момент винесення ухвали не звернув уваги, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2011 року по справі № 2-2000/11 стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , як позичальника та поручителів, солідарного боржника приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Тернопільської дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/0034/74/30156 від 0612.02.2007 року з додатками, в сумі 931 267,22 гривень. Заборгованість стягнуто, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки належні ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 підставі договору від 26.10.2005 року, майнові права на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , з застосуванням способу - проведення прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмета іпотеки 560161 гривень 00 копійок). Також стягнуто солідарно з відповідачів 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700 гривень держмита сплаченого при подачі позовної заяви.

Рішення набрало законної сили 29 квітни 2011 року, яке є дійсним та не скасованим.

Обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме земельної ділянки, кадастровий номер 070030078, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 власником є ОСОБА_2 . Дане обтяження, згідно з державною реєстрацією обтяжень в Єдиному реєстрі заборон зареєстровано 25 березня 2011 року, на підставі постанови про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 22 березня 2011 року Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 25348867, який до теперішнього часу не скасований.

Обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_2 згідно з державною реєстрацією обтяжень в Єдиному реєстрі заборон зареєстрованого 08 червня 2011 року, на підставі постанови слідчого в ОВС прокуратури м. Тернополя Михальчишина В.А. про накладення арешту на майно від 30.05.2011 року, який до теперішнього часу не скасований.

Отже, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, як складової частини Державного реєстру прав, зареєстрованих обтяжень (арештів) від 25 березня 2011 року і 08.06.2011 року, на нерухоме майно ОСОБА_2 , накладених слідчим в ОВС прокуратури м. Тернополя, Державною виконавчою службою та наявність рішень Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ОСОБА_2 не мав права розпоряджатися своїм майном, а саме: земельною ділянкою площею 0,0889 га, кадастровий №070030078, та житловим будинком з надвірними спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та передавати дане майно у користування іншим особам, а саме ОСОБА_1 та, як наслідок, державної реєстрації інших речових прав на нього, крім випадків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду.

Так, затверджуючи мирову угоду між сторонами, суд не з`ясував, хто є власником вищевказаного майна, та чи може власник користуватися та розпоряджатися вищевказаним нерухомим майном про яке йдеться в мировій угоді, не навів установлених ним обставин та доказів, на яких ґрунтуються його висновки.

Відзивів на апеляційну скаргу ТОВ ФК Укрфінанс Груп до суду апеляційної інстанції не поступало.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі, та ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року справу призначено до розгляду на 27 квітня 2021 року. Сторони по справі не з`явились хоча ТзОВ ФК Укрфінанс Груп було повідомлено телефонограмою, від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повернулись конверти із повістками у зв`язку із тим, що адресати за вказаною адресою не проживають.

27 квітня 2021 року розгляд справи був перенесений на 13 травня 2021 року ТзОВ ФК Укрфінанс Груп були повідомлені про час та дату розгляду справи шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу, яка була вказана в апеляційні скарзі, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлені через сайт Судової влади України.

В подальшому справа відкладалась на 07 червня 2021 року та 30 червня 2021 року із повідомлення сторін через сайт Судової влади України та на офіційну електрону адресу, проте сторони у справі не з`являлись та не подавали клопотань про перенесення слухання справи на іншу дату, слухання справи у їх відсутності чи слухання справи за допомогою інших технічних засобів.

Відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

За вимогами ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні заяви про зміну зареєстрованого місця знаходження товариства та зміну електронної адреси, тому судові повістки про виклик у судове засідання на 27.04.2021 року, 13.05.2021 року, 07.06.2021 року та 30.06.2021 року направлялись апеляційним судом на зазначені апелянтом поштові але повернулись на адресу суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою. Апелянт повідомлявся також на вказану електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі, яка була доставлена до його електронної скриньки.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Оповіщення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через портал Судової влади України, колегія суддів вважає, що так вони є належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Повістки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направлялись судом на останню відому суду адресу, оскільки інших адрес матеріали справи не містять.

При цьому колегія суддів зауважує і ту обставину, що ТзОВ ФК Укрфінанс Груп є апелянтом у справі, і саме вони, як активна сторона у процесі, повинні слідкувати за ходом справи, повідомляти суд про зміну місця проживання чи місця перебування, зміну номерів мобільного зв`язку, електронної пошти, що не можна розцінювати як добросовісну поведінку сторони провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Крім того, у рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнаватись про стан відомого їм судового провадження.

Інформація про розгляд справи, стадії судового розгляду є відкритою для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до цієї інформації користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування інформації про стадії розгляду справи.

Вказане також свідчить, що апелянт ТзОВ ФК Укрфінанс Груп мало можливість слідкувати за ходом розгляду своєї справи, дізнаватись про стадії розгляду справи та всі судові засідання.

Відповідно до загальних норм ЦПК України права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд, а й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу, зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

У даній справі апеляційним судом протягом тривалого часу вживались всі можливі процесуальні заходи щодо інформування сторін у справі про судові засідання, проте апелянт у жодне судове засідання не з`являвся.

Враховуючи, те, що жоден із учасників даної цивільної справи: апелянт та інші учасники справи не надали суду заяви про бажання приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в тому числі і поза межами суду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вирішила слухати справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Такий висновок колегії суддів узгоджується із правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що укладення мирової угоди не суперечить закону, не порушує будь-яких прав та охоронюваних законом інтересів.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 175 ЦПК України, (в редакції на час постановлення ухвали) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

За своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами.

Затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами статей 509, 525, 526 ЦК України.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Таким чином, виходячи із змісту ст. 175 ЦПК України, укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом у відповідності до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Як вбачається із матеріалів справи, за умовами мирової угоди сторони прийшли до того, що ОСОБА_2 гарантує, що протягом 10 днів, з моменту затвердження цієї мирової угоди судом, передасть ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу наступне нерухоме майно, а саме:

- земельну ділянку площею 0,0889 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 455500;

- житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 і належать ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно номер запису 1604 в книзі № 2.

ОСОБА_2 гарантує, що негайно після затвердження мирової угоди судом, передасть ОСОБА_1 оригінали документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно.

Проте, з доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.11.2019 року житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою передані в іпотеку ВАТ Райффайзен Банк Аваль від 09.02.2007 року та на даний час перебувають у власності ОСОБА_2 .

Таким чином, затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції не перевірив чи не суперечить закону умови мирової угоди та чи не порушувала права чи охоронювані законним інтереси інших осіб, зокрема ВАТ Райффайзен Банк Аваль на час укладення такої угоди, перебуваючи в іпотеці.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2011 року по справі № 2-2000/11 солідарно стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Тернопільської дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/0034/74/30156 від 06.02.2007 року заборгованість у сумі 931267,22 грн. Заборгованість стягнуто, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки належні ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , ід № НОМЕР_1 на підставі договору від 26.10.2005 року, майнові права на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , з застосування способу проведення прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмета іпотеки 560161 грн.) Також стягнуто солідарно з відповідачів 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700 грн. держмита сплаченого при подачі позовної заяви. (т. 1 а.с. 25-27)

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року задовольнити заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа приватне підприємство Тернопільська фірма Будівельник про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Замінено сторону у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (; адреса: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63) за виконавчими листами № 2-2000/11, виданими 28.04.2011 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області щодо солідарного стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0034/74/30156 від 12.02.2007 року з додатками, в сумі 931 267,22 гривень. В тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки належні ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , ід № НОМЕР_1 на підставі договору від 26.10.2005 року, майнові права на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , з застосування способу проведення прилюдних торгів з визначенням початкової ціни предмета іпотеки 560161 грн.) Також стягнуто солідарно з відповідачів 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700 грн. держмита сплаченого при подачі позовної заяви.

Видано дублікати виконавчих листів № 2-2000/11 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , виданих 28.04.2011 року на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 2-2000/11.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих

листів № 2-2000/11 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , виданих 28.04.2011 року на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 2-2000/1 (т.1 а.с. 28-32).

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваною ухвалою порушуються права та обов`язки ТзОВ ФК Укрфінанс Груп, оскільки ухвала суду про затвердження мирової угоди була винесена після того, як 25 березня 2011 року та 08 червня 2011 року слідчим в ОВС прокуратури було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі і оспорюване.

Також матеріали справи свідчать, що умови мирової угоди не виконані, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, станом на 08.11.2019 року, власником спірного майна є ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. п. 1.4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що затверджена мирова угода прямо суперечить нормам п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України (ст.175 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали), а тому на підставі ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Укрфінанс Груп - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2011 року скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 липня 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: Б.І. Сташків

Н.М. Храпак