Справа № 347/812/21
Провадження № 2/347/406/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

секретаря с/з Удудяк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

28.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог, посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно.

Спадщину (трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 ) прийняв позивач відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом.

Позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Проте, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, через відсутність правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, та рекомендовано звернутись в суд.

З цих підстав, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що Косівська міська рада вимоги позивача визнає, не оспорює та не заперечує, однак просить з`ясувати, чи подавали дружина та дочка померлого ОСОБА_2 до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, або про відмову від свого права на спадкування за законом. У випадку, якщо належні заяви зазначених осіб щодо відмови від права на частку в спадковому майні на користь позивача відсутні, то просить залучити до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спадкове право яких може бути порушене. Тому відповідач просить врахувати ці обставини та прийняти законне, обґрунтоване рішення у даній справі.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву та клопотання, в яких просили проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с.61-62, 64).

Відповідач Косівська міська рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи без участі свого представника (а. с. 47).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 24.05.2021 року (а.с. 22).

Ухвалою підготовчого судового засідання від 24.05.2021 року задоволено позивача про заміну неналежного відповідача, замінено первісного відповідача Соколівську сільську раду на належного відповідача - Косівську міську раду, витребувано у приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу матеріали спадкової справи №15/2021, підготовче судове засідання відкладено на 07.06.2021 року (а.с. 27).

Ухвалою від 26.05.2021 року внесено дані ОСОБА_5 до відомостей про учасника справи та надано доступ до підсистеми Електронний суд як представнику позивача (а.с. 35).

Ухвалою суду від 07.06.2021 року підготовче судове засідання відкладено на 24.06.2021 року, у зв`язку з клопотанням представника позивача (а.с. 54).

Ухвалою від 24.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.07.2021 року (а.с. 65).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 , подали до суду заяву та клопотання, в яких просили проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с.61-62, 64).

Відповідач Косівська міська рада у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи без участі свого представника (а. с. 47).

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд без їх участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.01.2020 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

Згідно копії довідки, виданої виконкомом Соколівської сільської ради, померлий ОСОБА_2 постійно проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , з 1976 року по день смерті. До дня смерті ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3 були зареєстровані та постійно проживають: син - ОСОБА_1 , онука - ОСОБА_6 , онук - ОСОБА_7 , правнук - ОСОБА_8 . Від імені померлого ОСОБА_2 у Соколівській сільській раді заповіт не посвідчувався (а.с. 5).

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07.04.2004 року, зокрема, зобов`язано Соколівську сільську раду передати ОСОБА_2 у власність трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,8 м. кв. розташована на 1 поверсі в 8-ми квартирному житловому будинку, що в с. Соколівка, Косівського району Івано-Франківськох області (а. с. 15-16).

Рішенням №40 Соколівської сільської ради VI сесії V демократичного скликання від 08.11.2006 року передано у приватну власність квартири АДРЕСА_4 у будинку для спеціалістів: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а. с. 17).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Згідно висновку про вартість об?єкта оцінки від 23.12.2020 року ринкова вартість вказаної квартири становить 78 000 гривень (а.с. 13).

Із належним чином завірених копій матеріалів спадкової справи, встановлено, що після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа №15/2021.

Позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, що залишилася після смерті його батька ОСОБА_2 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав нотаріусу заяву про відмову від неї.

Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які подали заяви про відмову від спадщини на користь позивача ОСОБА_1 (а.с. 39, 40).

Згідно копії виписки з інвентаризаційних матеріалів від 04.02.2021 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності в АДРЕСА_2 , не зареєстровано (а.с. 11, 42).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об?єктом спадщини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_2 , що підтверджуються копією довідки виконкому Соколівської сільської ради (а.с.5), копією заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відмову від спадщини (а.с. 39,40) та копією постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.8, 44). Згідно довідки, виданої виконкомом Соколівської сільської ради, померий ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , з 1976 року по день смерті (а.с. 5).

На день смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 був зареєстрований у квартирі, що в АДРЕСА_2 (а.с.5).

Позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав нотаріусу заяву про відмову від неї.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку що спадкодавець ОСОБА_2 за життя володів вищезазначеним майном, спадкоємець ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим його право підлягає захисту у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 247, 263, 264, 265, 268 ЦПК України і на підставі ст. ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Косівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на нерухове майно, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,8 м. кв., житловою площею 34,0 м. кв., яка розташована на першому поверсі восьмиквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яке набуте ним у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02 липня 2021 року.

Суддя Ю. С. Кіцула