Провадження № 2/522/8470/21
16 грудня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі :
головуючого - судді Суворової О.В.,
за участю секретаря Довгань Ж.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації,-
Судом здійснювались запити до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з приводу реєстрації відповідачів. Після надходження відповідей , ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.11.2021 року.
25.11.2021 року у зв`язку з неявкою відповідачів судове засідання відкладене на 16.12.2021 року.
Представник позивача надала суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судові засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавали.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 06.09.2021 року вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно Відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № П1-229696-ю/л від 07.09.2021 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, виданих Приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф., за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані такі особи:
1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації особи - 04.02.1994 року;
2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації особи - 13.04.1994 року.
Позивач вказує, що вказані особи не є його родичами та фактично не проживають за вищевказаною адресою з часу продажу квартири.
Зазначене також підтверджує акт від 22.09.2021 року , посвідчений Виробничою дільницею №3 КП «ЖКС Порто-Франківський» , про непроживання відповідачів за спірною адресою з 1996 року (а.с.42).
Таким чином, відповідачі не проживають у вказаній квартирі без поважних причин.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відповідачами.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачі не проживають у згаданій квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, тому вони втратили право користування цим жилим приміщенням.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 15, 16, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 391, ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 206, 258, 259, 263-265, 267, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстраційного обліку місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1816,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений та підписаний суддею 16 грудня 2021 року.
Суддя О.В.Суворова