П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року місто Київ

справа № 760/15619/20

провадження № 22-ц/824/8557/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю

"Науково-виробнича компанія "Техімпекс"

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року, постановлену у складі судді Оксюти Т.Г.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих авансу на відрядження та заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Солом`янськогорайонного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" про відшкодування витрат та стягнення заборгованості по заробітній платі - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, зазначає, що постановляючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції залишив без уваги додані до клопотання про звільнення від сплати судового збору докази на підтвердження його майнового стану. Суд не повно з`ясував обставини справи. Суд не врахував, що предметом зустрічного позову є захист трудових прав, а також те, що сума судового збору перевищує 5 % розміру його річного доходу. Безпідставним є посилання суду на те, що надані ним докази дають підстави для можливого зменшення судового збору, однак він не просив зменшити суму судового збору, а наполягав на звільненні від його сплати Вважає, що оскаржуваним судовим рішенням суд порушив права позивача на доступ до правосуддя.

Позивач ТОВ "Науково-виробнича компанія "Техімпекс"своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до ТОВ "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" про відшкодування витрат на відрядження та стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, зустрічну позовну заяву залишено без руху, а ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви,- сплати судового збору в розмірі 11 350 грн. Суд встановив строк для усунення недоліків терміном п`ять днів з моменту отримання копії ухвали / том №3, а.с. 6/.

На виконання ухвали Солом`янського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року, ОСОБА_1 16 лютого 2021 року подано до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, з доданими до неї документами на підтвердження його майнового стану / том №№, а.с. 8-26/.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" про відшкодування витрат та стягнення заборгованості по заробітній платі - визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку з тим, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 11 лютого 2021року, не були усунуті.

Визнаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачеві, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуті недоліки зустрічної позовної заяви, судовий збір не сплачений, а підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 195 ЦПК України передбачено, що положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Разом з тим, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, які подаються до суду фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної зави без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Здійснивши аналіз наведених норм закону, суд першої інстанції встановив, що судовий збір, який підлягає сплаті за подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 становить 11 350 грн.

Крім цього, суд першої інстанції не встановив доказів наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а тому дійшов обґрунтованого висновку про залишення зустрічної позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків - сплати судового збору в розмірі 11 350 грн.

На виконання ухвали суду від 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав суду заяву про звільнення від сплати судового збору, до якої долучив довідку ТОВ «ВАК «Нова Технологія» від 15 лютого 2021 року, відповідно до якої за період з 15 квітня 2020 року по теперішній час ОСОБА_1 працює на посаді заступника генерального директора товариства та за цей період йому виплачена заробітна плата у розмірі 53254,15 грн.; декларацію за 2020 рік в якій зазначено загальну суму доходу 153100,00 грн.; копії свідоцтв про шлюб та народження, з яких вбачається, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; копії пенсійних посвідчень батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є особами похилого віку та перебувають на його утриманні; довідку з АТ КБ «ПриватБанк» від 15 лютого 2021 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 має два непогашені кредити, загальна сума заборгованості по ним становить 397291,17 грн.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку зазначеним документам та вірно встановив, що зазначені документи не свідчать про скрутний матеріальний стан ОСОБА_1 , а лише дають підстави для можливого зменшення судового збору. Однак, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не просить зменшити судовий збір, а наполягає на його звільнення від сплати такого.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не врахував матеріальне становище, наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб, є безпідставними, оскільки виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме він повинен довести його неможливість сплатити судовий збір у визначеному розмірі. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали таку сплату останній, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Суд першої інстанції приймаючи судове рішення про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, надав всім доводам заяви належну правову оцінку, підстави для переоцінки доказів немає.

Стаття 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір при зверненні до суду, позивач за зустрічним позовом суду не надав.

Відтак, є вірним висновок суду про те, що оскільки ОСОБА_1 недоліки зустрічного позову визначені ухвалою суду 11 лютого 2021 року не усунув, тому його позов підлягає поверненню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд міг би самостійно зменшити розмір судового збору, є безпідставними, оскільки суд може вирішувати питання про зменшення розміру сплати судового збору лише за наявності відповідного клопотання сторони (ст.8 Закону України " Про судовий збір").

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання щодо повернення позовної заяви не порушив норми процесуального права, а апеляційна скарга не містить доказів такого порушення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд своєю ухвалою порушив права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя є безпідставними, оскільки відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус