Ухвала

Іменем України

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 760/2720/21

провадження № 61-19687ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1

12 лютого 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

02 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про перегляд судового наказу від 12 лютого 2021 року в цивільній справі № 760/2720/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою від 26 липня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва заяву задовольнив.

Скасував судовий наказ Солом`янського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відмовив ОСОБА_2 у видачі судового наказу у справі № 760/2720/21 за його заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дітей.

У липні 2021 року адвокат Андрощук С. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся із заявою про компенсацію вартості правової допомоги у справі № 760/2720/21, яка мотивована тим, що правова допомога і її вартість визначені умовами договору від 23 грудня 2020 року № 0003/44/4-23/12/2020 про надання правової допомоги і додатковою угодою від 01 березня 2021 року № 2 до договору.

Положення абзацу 3 пункту 4.1.1. договору передбачає, що вартість правової допомоги становить еквівалент 800,00 дол. США. Станом на 01 березня 2021 року вартість правової допомоги склала 22 356,48 грн і ця сума станом на 27 липня 2021 року оплачена в повному обсязі трьома платежами: 02, 22 березня та 19 квітня 2021 року.

Ухвалою від 06 серпня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва заяву задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 5 000,00 грн.

У решті вимог заяви відмовив.

Постановою від 24 листопада 2021 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року - без змін.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернуласядо Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить змінити судові рішення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму правової (правничої) допомоги у розмірі 22 356,48 грн.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що заявлена представником та заявником сума є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг)), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_2 , з урахуванням заперечень останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 5 000,00 грн.

Суди встановили, що під час судового розгляду справи ОСОБА_1 та її представником до суду подана заява про скасування судового наказу від 12 лютого 2021 року, заява про забезпечення заяви, заява про відкладення розгляду заяви про забезпечення до порушення виконавчого провадження, клопотання про перерву в судовому засіданні 08 квітня 2021 року, заява про долучення доказів від 25 травня 2021 року, заперечення на заперечення від 25 травня 2021 року із залученням доказів, заперечення на заперечення від 07 червня 2021 року із залученням доказів, заява про долучення доказів від 08 липня 2021 року, неодноразові клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, письмові пояснення від 23 липня 2021 року із залученням доказів, заява про компенсацію судових витрат.

Крім того, представником заявника було здійснено 4 виїзди до суду для участі в судових засіданнях у справі, не враховуючи окремих виїздів для ознайомлення з матеріалами справи. У рамках справи представником також проводився аналіз судової практики, проводились зустрічі з ОСОБА_1 для визначення стратегії і тактики захисту її інтересів. Також було подано значну кількість адвокатських запитів до органів поліції і служби у справах дітей та сім`ї.

Таким чином, кількість витраченого часу на супроводження справи склала близько 45 годин.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суди встановили, що ОСОБА_1 у своїй заяві про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами зазначила, що нею будуть подані докази про понесення судових витрат в розмірі до 20 000,00 грн, та у встановлений законодавством 5-денний строк звернулася до суду із заявою про компенсацію судових витрат, до якої додала відповідні докази.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявник надав суду письмові докази.

Суди встановили, що 23 грудня 2020 року Адвокатське бюро «Сергія Андрощука» (далі - АБ «Сергія Андрощука») та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової (правничої) допомоги № 0003/44/4-23/12/2020, відповідно до пункту 1.1. якого з урахуванням додаткової угоди від 01 березня 2021 року № 2 бюро зобов`язується надати клієнтові правову (правничу) допомогу в частині захисту інтересів клієнта у справі № 760/2720/21, яка перебуває в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва, стосовно питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей та встановлення їх місця проживання.

Відповідно до пункту 4.1.1. додаткової угоди від 01 березня 2021 року № 2 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0003/44/4-23/12/2020 за надання правової допомоги із супроводження кожної окремо справи за абзацом 3 пункту 1.1. договору за кожну окрему судову інстанцію клієнт сплатить бюро винагороду у розмірі еквівалентну 800,00 дол. США.

Згідно з копіями квитанцій від 19 квітня, 02 та 22 березня 2021 року, які додані до заяви, АБ «Сергія Андрощука» отримало в сумі 22 356,48 грн передоплати за абзацом 3 пункту 1.1. договору від 23 грудня 2020 року № 0003/44/4-23/12/2020.

За частинами четвертою-шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав заперечення проти задоволення такої заяви, в яких зазначено, що через неподання розрахунку детального опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу з кожного виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги, позбавлено іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 цього закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина перша статті 1 Закону).

Згідно зі статтею 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.

Судами встановлено, що адвокат Андрощук С. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу при розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 4.1.1. додаткової угоди від 01 березня 2021 року № 2 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0003/44/4-23/12/2020 вартість правової допомоги становить еквівалент 800,00 дол. США. Станом на 01 березня 2021 року вартість правової допомоги визначена у розмірі 22 356,48 грн.

Однак матеріали справи не містять детального опису робіт, виконаних адвокатом, та відповідно здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18.

Тому при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19).

Судами попередніх інстанцій вірно враховано той факт, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли на стадії перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, а тому зазначений спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості вірно вважав, що заявлена представником та заявником сума є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов вірного висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_2 , з урахуванням його заперечень, підлягає зменшенню та відшкодуванню у розмірі 5 000,00 грн.

Зі змісту касаційної скарги, судових рішень, що оскаржені, та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною першою статті 389, частиною другою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська