Провадження № 2/679/170/2021
Справа № 679/82/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

представника позивача - Нікіфорова М.Л.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Нікіфоров Микола Леонідовича до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

16.01.2021 року адвокат Нікіфоров М.Л., який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 19.07.2019 року близько 07 години 30 хвилин у м.Нетішин сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю відповідача та позивачки. Відповідач ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом марки «Mustang - МТ 200» тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення Правил дорожнього руху не обрав безпечну дистанцію та безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не помітив небезпеку для руху у вигляді перешкоди автомобіля «Citroen С3» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивачки ОСОБА_3 .

Представник позивачки вважає, що відповідач ОСОБА_1 проявив неуважність та не зреагував на зміну дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивачки під кутом 15 (плюс-мінус 5) градусів і отримав тілесне ушкодження, в тому числі у вигляді перелому пальця.

Того ж дня, поліцією було розпочате кримінальне провадження № 0000203 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Однак, 25 вересня 2020 року кримінальне провадження № 0000203 було закрите на підставі вимог ст.284 КПК України, за відсутністю вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (відсутній склад кримінального правопорушення), оскільки водій мотоцикла ОСОБА_1 порушив пункти 12.1., 12.3., 13.1. Правил дорожнього руху.

Згідно ПДР мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Оскільки мотоцикл відноситься до транспортного засобу, то відповідач повинен був мати поліс обов`язкового страхування. Але, Відповідач на момент ДТП полісу не мав. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (п.21.4 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Крім того, представник позивачки Нікіфоров М.Л. зазначає, що автомобіль позивачки ОСОБА_3 отримав значні пошкодження, внаслідок чого, ним неможливо користуватись, так як він потребує відновлення, а на ремонт необхідні кошти. Ремонт до цього часу не проведено. Наведене підтверджує наявність порушеного права Позивачки як власника майна - автомобіля «Citroen С3» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Позивачка направляла до Відповідача повідомлення про огляд автомобіля на 21.11.2020 року, але він не з`явився.

Згідно Звіту про оцінку автомобіля № 042Е від 13.01.2021 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , вартість відновлення (ремонту) складає 42456,99 грн., яку відповідач зобов`язаний відшкодувати для позивачки, оскільки вона є власником автомобіля «Citroen С3» державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Автомобіль позивачки на момент ДТП не був застрахований. Цивільно-правова відповідальність позивачки як власника вказаного автомобіля на момент ДТП була застрахована, що підтверджується Полісом № ЕР.196994316.

На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивачки 42456,99 грн. на відшкодування шкоди, завданої автомобілю позивачки при ДТП, а також, 2800 грн. - послуги оцінщика, 147,64 грн. - поштове повідомлення про огляд автомобіля та 908 грн. судового збору.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання.

12.04.2021 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивачки при ДТП, у зв`язку з безпідставністю. Відповідач вважає, що викладене в позовній заяві ОСОБА_3 не відповідає дійсності.

ОСОБА_1 зазначив, що дійсно 19.07.2019 року близько 07 години 30 хвилин у м.Нетішин по вул.Енергетиків відбулося зіткнення мотоцикла марки «Mustang» т.р.н НОМЕР_1 , під його керуванням із автомобілем марки «Citroen С3» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Крім того, відповідач вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини позивачки ОСОБА_3 , яка керуючи автомобілем марки «Citroen С3» порушила вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п.9.2(6) відповідно до якого, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку;

п.9.4. Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру(з урахуванням швидкості руху), але не менше як за 50-100 м. у населених пунктах і за 150-200 м. поза ними, і припиняти негайно після його закінчення(подавати сигнал рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру. Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілий для інших учасників руху.

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки учасникам руху.

п.10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеної для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

п.11.1.Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідач ОСОБА_1 звертає увагу, що досудове розслідування в кримінальному провадженні нажаль проведено неналежним чином, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин ДТП, без проведення всіх необхідних та можливих слідчих дій, а саме не проведено слідчого експерименту зі свідками та зацікавленими особами.

Внаслідок чого, 25.09.2020 року слідчий виніс постанову, якою закрив провадження відповідно до ст.284 КПК України.

В постанові про закриття кримінального провадження слідчий вказує, що водій ОСОБА_1 порушуючи п.п.13.1 ПДР України, тобто не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, в ході досудового розслідування не встановлено та не доведено, що в його діях були порушення вимог Правил дорожнього руху України, які в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 вказує на те, що ні у висновку експерта від 13.04.20202 № 10.1-0085:20, ні в ухвалі суду від 01.10.2019 про скасування арешту майна у справі № 679/1063/19 не зазначено, що в його діях є порушення вимог Правил дорожнього руху, які призвели до ДТП, що мала місце 19.07.2019 року. Позивачка ж трактує їх зміст в своїх інтересах.

Відповідач звертає увагу суду, що у своєму висновку № 10.1-0085:20 від 13.04.2020 експерт лише зазначає як повинні були діяти в даній дорожній обстановці водій мотоцикла ОСОБА_1 та водійка автомобіля ОСОБА_3 , вимог яких пунктів Правил дорожнього руху вони повинні були дотримуватись, однак не вказує з вини кого сталася ДТП.

А тому, відповідач ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивачки при ДТП.

24.05.2021 року на адресу суду позивачка ОСОБА_3 надіслала відповідь на відзив, в якому зазначила, що не погоджується з доводами та міркуваннями відповідача.

Позивачка зазначила, що відповідач тільки придбав мотоцикл, на облік його не поставив, і поїхав на ньому на роботу без полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, досвіду застосування ручного гальма разом з ножним на цьому мотоциклі у Відповідача дуже мало. Він застосував екстрене гальмування ножним гальмом, що призвело до блокування заднього колеса і воно пішло юзом, а це тільки збільшує гальмовий шлях мотоцикла. Усі поради досвідчених мотоциклістів, що є у вільному доступі в мережі Інтернет, свідчать про те, що при екстреному гальмуванні на мотоциклі необхідно застосовувати ножне і ручне гальма. А тому, вважає, що відповідач винен у скоєнні ДТП, оскільки порушив ПДР, саме його дії призвели до ДТП.

Крім того, позивачка звертає увагу суду на те, що відповідач, при швидкості мотоцикла приблизно 38,4 км/год., за відсутності зустрічного транспорту мав можливість по зустрічній смузі руху, або й не займаючи зустрічну смугу, об`їхати її автомобіль. Але, він цього не зробив, незважаючи на невелику швидкість мотоцикла. Вказані дії свідчить про його неуважність, невміння правильно керувати мотоциклом та не бажання виконувати ПДР.

Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_1 своїм відзивом не спростував обставин зазначених доводів та правових обґрунтувань позовної заяви.

Позивачка звертає увагу, що згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Враховуючи наведене просить, прийняти відповідь на відзив ОСОБА_1 , та задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Нікіфоров М.Л. позовні вимоги підтримав. При винесенні рішення просив врахувати звіт №042 Е про оцінку автомобіля Citroen C3 реєстраційний номер НОМЕР_4 складеного 12.01.2021 року. Крім того, зазначив що ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувалась.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав у зв`язку з їх безпідставністю. Пояснив, що у кримінальному провадженні він був визнаний потерпілим, до адміністративної відповідальності не притягувався.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Андрієвський О.А. просив в позові ОСОБА_3 , інтереси якої представляє Нікіфоров М.Л. про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказав, що ДТП сталося з причин порушення вимог ПДР України зі сторони позивачки, а вина ОСОБА_1 невстановлена.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Однак, з поданих позивачкою доказів вина ОСОБА_1 не доведена, а лише ґрунтується на її припущеннях.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.07.2019 року близько 07 години 30 хвилин у м.Нетішин по вул.Енергетиків відбулося зіткнення мотоцикла марки «Mustang - МТ 200» тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 із автомобілем марки «Citroen С3» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

За фактом ДТП від 19.07.2019 розпочато досудове розслідування. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203.

В ході досудового розслідування було проведено судову інженерно-транспортну експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького НДЕКЦ МВС України.

Згідно висновку судового експерта Хмельницького НДЕКЦ МВС України №10.1-0085:20 від 13.04.2020 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій мотоцикла марки «Mustang - МТ 200» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог пп.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Експерт зазначив, що вирішення питання щодо встановлення ознак порушення учасниками ДТП правил дорожнього руху України, перебуває в правовій (юридичній) площині, передбачає аналіз та правову (юридичну) оцінку дій учасників руху, а також всіх наявних доказів, включаючи висновки даної експертизи, і тому виходить за межі його компетенції.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Citroen С3» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинна була діяти відповідно до вимог пп.9.2 (б), 9.4, 10.1, 10.4, 11.1 Правил дорожнього руху України.

Експерт зазначив, що встановлення причин ДТП потребує аналізу всієї сукупності явищ, які вчинили вплив на її виникнення.

Щодо запитання: «Дії якого з водіїв стали причиною ДТП?», експерт вказав, що вирішити вказане питання експертним шляхом не видається за можливе.

25.09.2020 року , постановою старшого слідчого СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУ НП в Хмельницькій області кримінальне провадження № 0000203 від 19.07.2019 року закрито, у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування та у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Крім того, до матеріалів цивільної справи не долучено будь-яких інших процесуальних документів з досудового розслідування за № 0000203, що дає право суду вважати, що жодних слідчих дій після винесення старшим слідчим Нетішинського ВП Хильчуком Р. постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи від 10.02.2020 вчинено не було.

З матеріалів справи вбачається, що жодних протоколів про адміністративне правопорушення відносно водія мотоцикла марки «Mustang - МТ 200» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 органами поліції не складалося, питання щодо наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення та відповідно винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди судом не вирішувалося.

Як вбачається з листа старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Майстрика Т. адміністративні протоколи (матеріали), в межах розслідування кримінального провадження № 0000203 від 19.07.2019 року, а також відповідно до бази «АРМОР» на ОСОБА_3 , 1977 року народження та ОСОБА_1 , 1999 року народження не складалися.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача, вказали, що на даний час, відсутнє будь-яке відповідне рішення суду, що набрало законної сили, яким би встановлювалася вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди і відповідно виникав обов`язок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

В межах даної справи позивач звернувся з вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо до особи, яка (на її думку) її заподіяла, тобто, спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є відносинами щодо відшкодування позадоговірної шкоди - деліктною відповідальністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд враховує ч.4 ст.61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивачка ОСОБА_3 стверджує, що відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України.

З тверджень позивачки, порушення відповідачем вище зазначених вимог Правил дорожнього руху України стало причиною ДТП, у результаті якої позиваці було завдано шкоди в сумі 42456,99 грн., для відновлення належного йому транспортного засобу.

У свою чергу, наведені доводи позивачки спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203, за фактом ДТП, що мала місце 19.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, було закрито.

Відповідач ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в порядку ст.124 КУпАП притягнутий не був.

Дійти висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується висновком судового експерта Хмельницького НДЕКЦ МВС України №10.1-0085:20 від 13.04.2020 року - не є можливим, оскільки експерт не дав відповіді на питання «Дії якого з водіїв стали причиною ДТП?».

Проте позивач залишає поза увагою суду такий висновок, використовуючи більш «вигідний» варіант.

Крім того, до розгляду даного позову позивачкою не надано суду інших доказів, на підставі яких суд міг би зробити певні висновки, щодо наявності вини у діях відповідача.

Докази, які надані позивачкою до позову, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, звіт про оцінку автомобіля «Citroen С3» державний номерний знак НОМЕР_2 №042Е від 12.01.2021 року (висновок щодо вартості відновлювального ремонту, акт огляду колісного транспортного засобу, ремонтна калькуляція, фотознімки, поліс №150783865, квитанція, рахунок 2-17.11В) не дозволяють суду зробити висновок про обґрунтованість вимог позивача, оскільки не містять достатньої інформації щодо предмету доказування, а саме, вини відповідача.

Клопотання про проведення експертизи позивачкою суду не заявлялися.

Виходячи зі змісту абз.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За приписами ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, з огляду на презумпцію вини, встановлену наведеними вище нормами, відповідач звільняється від обов`язку відшкодування шкоди в тому випадку, якщо доведе, що шкода завдана не з його вини.

З наведеного вбачається, що для визначення правильності покладення відповідальності за завдану шкоду, необхідно визначити чи є вина у діях одного водія, чи у діях обох водіїв, і якщо встановлена вина у діях обох, то в якому розмірі необхідно визначити відповідальність між учасниками ДТП.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При оцінці доказів суд враховує положення ст.ст. 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи, що позивачем не доведено на підставі належних та достатніх доказів наявність протиправної поведінки відповідача, що стала причиною виникнення ДТП, причино-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою завданою транспортному засобу який належить позивачці, в результаті ДТП, а також наявність вини відповідача у скоєнні ДТП, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленого позову. Внаслідок чого відсутні підстави до стягнення з останнього матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність, так як надані суду докази не є достатніми для визначення вини відповідача ОСОБА_1 та обов`язку його по відшкодуванню завданої позивачці шкоди.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 614, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Нікіфоров Микола Леонідовича до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 26.08.2021

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , 1990 року народження, адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Р.М. Стасюк