Справа 556/575/21
Номер провадження 2/556/219/2021

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2021 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Басик Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 31438, 00 грн; пені - 2559.67 грн, три відсотки річних 635.65 грн; інфляційні витрати 1866,61 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7500, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 березня 2020 року, близько 19 год. 20 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «Мерседес-С 220», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись автодорогою Т1808 на 65 км., поблизу с. Суховоля, Володимирецького району, Рівненської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку в сторону с. Суховоля, який від отриманих тілесних ушкоджень загинув в Вараській СШМД. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «УПСК». ОСОБА_1 зазначає, що 27 квітня 2020 року він звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 56 676, 00 грн. моральної шкоди, 6200, 00 грн. витрат на поховання. 19 листопада 2020 року ПрАТ «УПСК» проведено часткову виплату страхового відшкодування у сумі 9446, 00 грн. моральної шкоди та 3100 грн. витрат на поховання. 27 січня 2021 року відповідач здійснив страхову виплату у розмірі 18 892 грн. моральної шкоди. Загальна сума страхового відшкодування становить 50% від заявленої суми. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не здійснював діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, страхове відшкодування повинно бути виплачене в повному обсязі. Просив позовні вимоги задовольнити.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 01.04.2021.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

22.04.2021 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 31438, 00 грн; пені - 3098.86 грн, три відсотки річних 748.23 грн; інфляційні витрати 2432.79 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7500, 00 грн.

11.05.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю, оскільки він необґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню з наступних підстав, Вважає, що у водія транспортного засобу марки Мерседес-С 220, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 була відсутня технічна можливість уникнути ДТП і є обставиною непереборної сили. Тому, ОСОБА_2 , як володілець джерела підвищеної небезпеки, відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, звільняється від відповідальності за шкоду, заподіяну ДТП. Відповідно, ПрАТ «УПСК» на підставі п.32.1 ст.32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не можу бути відшкодована шкода, заподіяна при експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

18.05.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

18.05.2021 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 31438, 00 грн; пені - 7044.09 грн, три відсотки річних 836.08 грн; інфляційні витрати 2669.88 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7500, 00 грн.

18.05.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю.

29.09.2021 року справу за розпорядженням керівника апарату Володимирецького районного суду за наслідками повторного авторозподілу передано для розгляду під головуванням судді Іванків О.В.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалась.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 березня 2020 року, близько 19 год. 20 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки Мерседес-С 220, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись автодорогою Т1808 на 65 км., поблизу с. Суховоля, Володимирецького району, Рівненської області, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув у Вараській СШМД.

05.03.2020 відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060.

Постановою про закриття кримінального провадження від 31 липня 2020 року стверджується, що кримінальне провадження № 0000060 від 05 березня 2020 року за ч. 2 ст. 286 КК України по факту даної дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та вказано причину смерті ОСОБА_3 . Також в постанові зазначено, що ОСОБА_2 у момент виникнення перешкоди для руху не мав технічної можливості уникнути наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 ДТП сталася з вини ОСОБА_3 , який порушив п.6.2, пп а) п.6.6 та п. 11.7 Правил дорожнього руху.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПрАТ «УПСК» (поліс № АО 2891940).

Позивач у справі є сином загиблого в дорожньо-транспортній пригоді велосипедиста ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , де в графі батько записаний ОСОБА_3 .

27 квітня 2020 року на адресу ПрАТ «УПСК» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування синові загиблого ОСОБА_1

19.11.2020 ПрАТ «УПСК» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 9446 грн. моральної шкоди та 3100 витрат на поховання.

27 січня 2021 року відповідач сплатив страхову виплату у розмірі 18892 грн моральної шкоди.

09.03.2021 ПрАТ «УПСК» надано відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено, що Страховик, керуючись п.36.3 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняв рішення про виплату страхового відшкодування шляхом поділу розміру заподіяної шкоди. Загальний розмір страхового відшкодування та його складові учасниками справи не оспорюються.

Предметом спору у даній справі є стягнення недовиплаченого, на думку позивача, страхового відшкодування, а також стягнення пені та відсотків річних у зв`язку із несвоєчасною виплатою такого.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п. 2.1. ст. 2 цього Закону).

Абзацом першим п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За змістом п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, положення цього пункту застосування не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність велосипедиста не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Саме такий висновок щодо застосування цієї норми викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц (провадження № 61-38295св18).

Оскільки встановлено, що загиблий велосипедист, цивільно-правова відповідальність якого не може бути застрахованою у відповідності до положень цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», рішення страховика (відповідача) про зменшення розміру страхового відшкодування наполовину є невірним, та таким, що не ґрунтується на положення вказаного Закону, тобто невмотивованим.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи, що розмір страхового відшкодування та його складові визначено самим відповідачем, та не заперечується позивачем, позовні вимоги про стягнення недовиплаченої суми страхового відшкодування підлягаю задоволенню.

На підставі наведеного, суд враховуючи приписи п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на те, що положеннями цього Закону не передбачено випадків зменшення розміру страхового відшкодування у випадку якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини), норми ч. 2 ст. 1193 ЦК України, на які не посилався відповідач у рішенні про часткову виплату страхового відшкодування, не можуть бути застосовано і судом при вирішенні спору.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач (син потерпілого), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачем, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню, з відповідача також слід стягнути пеню, 3% річних та інфляційні втрати у зв`язку із несвоєчасною виплатою такого відшкодування, які розраховані позивачем, і такий розрахунок відповідачем не спростовано.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у суді першої інстанції заявив до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн., які документально підтверджені.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на корись позивача слід стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу, в розмірі 7500 грн.

Згідно ч.1, п.п.1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимоги, то понесені витрати на судовий збір, пов`язані з розглядом справи судом першої інстанції слід покласти на відповідача, враховуючи те, що позивач звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.22, 526, 536, 599, 625, 979, 988, 990, 992, 1166, 1167, 1187, 1188, 1200 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.7, 10, 12, 76, 81, 89, 206, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-

страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) страхове відшкодування у розмірі 31438 (тридцять одна тисяча чотириста тридцять вісім ) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно- страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП:

НОМЕР_3 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7044 (сім тисяч сорок чотири) гривні 09 копійок, три відсотки річних у

розмірі 836 (вісімсот тридцять шість) гривень 08 копійок, інфляційні витрати у розмірі 2669 (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) гривень 88 копійок, а всього 7044 (сім тисяч сорок чотири) гривні 09 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-

страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-

страхова компанія» () в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Іванків О.В.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», юридична адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, 40, .