ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/712/20 Головуючий суддя І інстанції Сілантьєва Е. Є.
Провадження № 22-ц/818/7137/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання права власності на земельну ділянку
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 грудня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яцини В.Б., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Максимова Миколи Ігоровича на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Сілантьєвої Е.Є., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

встановив :

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Максимов М.І. засобами поштового зв`язку 19.11.2021 року подав апеляційну скаргу, до якої додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Оскаржуване рішення ухвалено судом 23.02.2021. Апеляційна скарга подана 19.11.2021, тобто апелянтом був значно пропущений визначений згаданою нормою цивільного процесуального права 30-денний строк на апеляційне оскарження.

До апеляційної скарги було додано клопотання про поновлення такого строку, в якому адвокат Максимов М.І. посилався на те, що рішення у справі № 641/9667/16-ц, яке стало підставою для ухвалення рішення по цій справі, було скасовано постановою Верховного Суду від 07.07.2021 року та ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року апеляційне провадження за скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Тарасенко Д.Ю. на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Держкомзему у м.Харкові про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом - закрито. До ухвалення Харківським апеляційним судом про закриття апеляційного провадження у справі № 645/712/20 існувала певна юридична невизначеність за позовом ОСОБА_5 , тому апелянтом було пропущено строк на подання цієї апеляційної скарги. Постанову Верховного Суду відповідач та його представник не отримували, про ухвалу ХАС від 09.11.2021 року у справі № 645/712/20 дізнались 15.11.2021 року, у зв`язку з чим просив поновити строк.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Максимова Миколи Ігоровича про поновлення строку на апеляційне оскарження із вищевказаних ним підстав. Апеляційну скаргу залишено без руху. Встановлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Максимову Миколі Ігоровичу строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для звернення до Харківського апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин його пропуску та наданням доказів на підтвердження цього.

На виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року 17 грудня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Максимова М.І.про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій він повторює, що причиною пропущення строку на апеляційне оскарження є саме юридична невизначеність, яка склалася в даній ситуації. Вказав, що підставою для задоволення позову у цій справі стало рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року в іншій справі № 641/9667/16-ц, яке було скасовано Постановою ВС від 07 липня 2021 року та згодом ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.11.2021 провадження в іншій справі № 641/9667/16-ц було закрито.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження був апелянтом пропущений з вини судової влади, оскільки апелянт вчасно не отримав копію згаданої постанови. Також постався на правовий висновок, який був висловлений у справі № 359/5454/16-а Верховним Судом, який зазначив, що причини пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в клопотанні представника апелянта не наведено обставин, які мають об`єктивний і непереборний характер, та які істотно перешкоджали своєчасній подачі апеляційної скаргу розумінні поважних причин, визначених у нормі ст. 354 ЦПК України.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року в іншій справі № 641/9667/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Управління Держкомзему у місті Харкові про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом Позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі № 641/9667/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_9 представника ОСОБА_2 було задоволено.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Управління Держкомзему у місті Харкові про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом було відмовлено.

Постановою КЦС ВС від 07 липня 2021 року у справі № 641/9667/16 було скасовано згадану постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, справу було направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тому за змістом ст. 384 ЦПК України, яка передбачає, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, у апелянта з дати ухвалення згаданої постанови Харківського апеляційного суду - 22 січня 2020 року вже була юридична визначеність стосовно скасування заочного рішення рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року в іншій справі № 641/9667/16-ц, яка дозволяла апелянту вчасно прийняти рішення щодо оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі, яке було ухвалено 23 лютого 2021 року. Про зміст вказаної постанови Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року на день ухваленні оскарженого по цій справі рішення суду першої інстанції апелянту було достеменно відомо, про що свідчить той факт, що Постановою судді КЦС ВС Яремка від 8 червня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Максимова Миколи Ігоровича на постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі № 641/9667/16-ц було визнано неподаною та повернуто заявнику.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що скасування рішення по іншій справі, яке мало преюдиціальне значення та стало підставою для ухвалення рішення суду, яке апелянт просить переглянути по цій справі, за змістом п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України може бути підставою лише для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а тому таке це скасування не впливає на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Згідно з усталеною практикою, викладеною в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта, самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

В рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У п. 44 рішення від 03.102017 по справі «Віктор Назаренко проти України» (заява № 18656/13) ЄСПЛ при дослідженні питання щодо дотримання гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права заявника на доступ до апеляційного суду нагадав, що Договірні Сторони мають виявляти сумлінність для забезпечення ефективного здійснення прав, які гарантуються статтею 6 (див., наприклад, рішення у справі «Фретте проти Франції» (Frette v. France), заява № 36515/97, пункт 49, ЄСПЛ 2002-I). Дійсно обов`язок заявника також полягав у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

ЄСПЛ зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України» заява №15123/03, § § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» заяви, №17160/06 та №35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представником ОСОБА_10 подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

Отже, обставин об`єктивного характеру, які зашкодили своєчасній подачі апеляційної скарги та могли б бути враховані судом апеляційної інстанції як поважні, стороною апелянта не наведено.

На підставі викладеного, суд відмовляє представнику ОСОБА_10 у відкритті апеляційного провадження на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року.

З огляду на відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою та відповідно до п.3 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір вважаємо за необхідне також повернути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір.

Керуючись ч. 4 ст. 357, 389 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Максимова Миколи Ігоровича на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року.

Вилучити з матеріалів справи і повернути представнику ОСОБА_10 оригінал вказаної апеляційної скарги з додатками (а.с.107-120), долучити до матеріалів справи її копію.

Зобов`язати Управління Державної Казначейської служби у Основ`янському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 1261,21 (одну тисячу двісті шістдесят одну гривню) грн.21 коп., квитанція № МР АВ 2104891 OV_22107595 платіж # 34654867, 19 листопада 2021 року на розрахунковий рахунок: UA0020661, отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947,банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 , судовий збір за позовом ОСОБА_1 на ріш. від 23.02.2021 по справі №645/712/20, Харківський апеляційний суд, долучити до матеріалів справи її копію.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, а скаржнику разом з вказаною ухвалою надіслати апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами.

Справу повернути до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді А.В. Котелевець.

О.М.Хорошевський.