Номер провадження: 22-ц/813/8784/21
Номер справи місцевого суду: 522/1725/21
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , в якій просив суд стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до закінчення сином навчання, а саме до 30.06.2024 року. Позовні вимоги обґрунтував тим, що під час шлюбу, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2004, у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який майже десять років проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. У 2020 році син вступив на денну форму навчання за контрактом до Одеської національної академії харчових технологій. Термін навчання спиває 30.06.2024. Зазначав, що ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає, має декілька об`єктів нерухомості, які здає в оренду та має можливість сплачувати аліменти, у зв`язку з чим просив суд стягнути з неї на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а.с.1-2).

21 травня 2021 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, вирішено задовольнити частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 28.01.2021 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2024 року. Стягнено зі ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень (а.с.120-125).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, апелянт звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій зазначає, що оскаржуване рішення вважає упередженим, необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам особи, на утримання якої стягуються аліменти, а також нормам процесуального та матеріального права. На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у нього як і у ОСОБА_3 на утриманні перебуває ще одна дитина, а саме донька ОСОБА_5 , якій апелянт щомісяця сплачує аліменти. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги те, що він хворіє на ішемічну хворобу серця та має хронічний гастрит і тому має періодично проходити обстеження та лікування та залишено поза увагою факт нерівності у матеріальному становищі сторін по справі, так як ОСОБА_1 не має житла на праві власності, в свою чергу ОСОБА_3 , як вказує апелянт, є власницею трьох квартир у м. Одесі. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо початкової дати, з якої суд встановив стягнення аліментів, так як вважає, що слід було починати нарахування з дати звернення до суду з відповідними вимогами, а це, як зазначає апелянт 01 грудня 2020 року. Тому просить суд скасувати повністю рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ј від усіх видів заробітку чи доходу, починаючи з дати звернення з позовом до суду, а саме з 01 грудня 2020 року і до 30 червня 2024 року, тобто до закінчення сином навчання (а.с.128-129).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 червня 2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного (а.с. 134-136).

16 червня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року, в якій апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 , в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги матеріальне становище апелянта, а саме той факт, що відповідачка не працює, займається домашнім господарством, виховує малолітнього сина та немає будь-яких фінансових доходів. Разом з іншим, апелянт зазначає, що судом неповно було досліджено всі матеріали справи, адже докази проживання повнолітнього сина ОСОБА_4 на утримання якого стягуються аліменти, взагалі відсутні в матеріалах справи (а.с. 138-146).

Згідно супровідного листа, наявного в матеріалах справи, зазначена апеляційна скарга надійшла на адресу Одеського апеляційного суду лише 05 жовтня 2021 року (а.с. 137), у зв`язку із чим 07 жовтня 2021 року було відкрито апеляційне провадження (а.с. 147-149).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, Одеський апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 та апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходи з того, що Сімейним кодексом України закріплений обов`язок батьків, незалежно від того з ким проживає повнолітній син або дочка, надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові чи донці, які продовжують навчання. Тому враховуючи, що відповідачка є працездатною особою, має в наявності нерухоме майно, суд вважав за потрібне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28 січня 2021 року та до закінчення ОСОБА_4 навчання.

Апеляційний суд, повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 (а.с. 5).

Згідно довідки з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до договору № 335 від 07 вересня 2020 року про надання освітніх послуг між Одеською національною академією харчових технологій та ОСОБА_1 було укладено зазначений договір щодо надання освітніх послуг ОСОБА_4 . Загальна вартість за надання освітніх послуг становить 99800 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот) гривень (а.с. 7). 07 вересня 2020 року ОСОБА_4 був зарахований до Одеської національної академії харчових технологій на 1 курс за освітньою програмою готельно-ресторанна справа (а.с. 8) та відповідно до довідки від 05 листопада 20202 року виданої ОСОБА_4 , останній вступив в 2020 році до вищезазначеної академії, термін закінчення навчального закладу 30 червня 2024 року (а.с. 9).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина друга зазначеної статті встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 навчається на першому курсі денної форми Одеської національної академії харчових технологій, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги батька та матері, оскільки позбавлений можливості сам себе фінансово забезпечувати. Факт проживання сина з батьком підтверджується поясненнями ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні, яке відбулося 11 травня 2021 року в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, відповідно до яких, останній проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 в будинку дідуся. Фінансово повністю забезпечує батько, ОСОБА_1 , та відповідно останній сплачує вартість навчання, мати допомогу надає рідко.

Диспозиція статті 199 Сімейного кодексу України закріплює відповідний обов`язок батьків, якщо в останніх наявна така можливість, надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину або дочці в період навчання. Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18. Аналогічні роз`яснення містяться також й у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно якого обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Доводи апелянта, ОСОБА_3 , стосовно відсутності обов`язку щодо утримання сина, ОСОБА_4 , оскільки останній втратив статус дитини після досягнення вісімнадцятирічного віку є безпідставними, адже в даному випадку підлягають застосуванню норми, які закріплюють відповідний обов`язок щодо утримання повнолітніх сина або дочки, що продовжує навчання. Тобто, враховуючи, що ОСОБА_4 навчається на першому курсі денної форми факультету готельно-ресторанної справи, внаслідок чого не може сам себе матеріально забезпечувати, в матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_1 виникає рівний обв`язок стосовно відповідного забезпечення, у випадку якщо вони мають можливість надавати зазначену допомогу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , відповідач по справі має у власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 (в якій проживає разом з чоловіком та сином), 2-хкімнатну квартира за адресою: АДРЕСА_4 , та Ѕ частини 3-хкімнатної квартири по АДРЕСА_5 , зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не спростовується відповідачем. Тому враховуючи наявність у власності нерухомого майна, у відповідача по справі наявна можливість надавати відповідну допомогу.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено. В зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 відхиляється

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має у власності вищезазначене нерухоме майно, однак відсутня довідка, що стосується офіційних доходів останньої, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині розрахунку аліментів, оскільки немає правових підстав для стягнення вказаного в позовній заяві ОСОБА_1 розміру виплат на утримання повнолітнього сина. Щодо посилання на невірно визначену дату призначення аліментів судом першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та не спростували висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає оскаржуване рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

24.12.2021 року м. Одеса