П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/10882/20

Провадження № 22-ц/4815/1535/21

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Панас О.В.

Час, дата і місце постановлення ухвали

суду першої інстанції: 12 год. 11 хв. 20 листопада 2020 року

у м. Рівне Рівненської області

Дата складення повного тексту: не вказано.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

боржник: ОСОБА_1 ;

стягувач: ОСОБА_2 ;

особа, дії якої оскаржують ся,: старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бабич Тетяна Олегівна;

представники учасників справи:

стягувача адвокат Хильчук Катерина Юріївна;

за участі: учасники справи та їх представники не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року в суд звернувся ОСОБА_1 із скаргою на старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бабич Т.О., де просив визнати незаконними дії останньої в частині розрахунку заборгованості аліментів, присуджених до сплати як боржнику ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 19.08.2019.; скасувати пункт 3 постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП 351776601 від 03.10.2019, прийняту державним виконавцем в частині стягнення із заробітної плати у розмірі 70% до погашення заборгованості та скасувати заборгованість зі сплати аліментів в сумі 49 912 грн. як таку, що нарахована неправомірно з моменту її прийняття.

Мотивуючи скаргу, зазначалось, що на виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі РМВ ДВС ЗРУМЮ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 15.07.2016 № 569/1278/16-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.03.2016 і до повноліття дитини. Покликався на те, що в травні 2018 року він змушений був звільнитися з роботи в зв`язку із сімейними обставинами, але в серпні 2019 року влаштувався на роботу на фірму "Реноме Комфорт". Протягом всього періоду, коли він не працював, його батьки перераховували, щомісячно, аліменти на рахунок колишньої дружини в сумі 1 000 грн. Після того, як він влаштувався на роботу у вказане підприємство, то відразу повідомив адміністрацію, щоб з зарплати вираховували аліменти в розмірі 1/2 доходу, на що йому відповіли, що стягнення може відбуватися тоді, як надійде постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату та оригінал виконавчого листа. Після того, як були вчинені всі необхідні дії, а саме в жовтні 2019 на адресу боржника та підприємства надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату. При цьому до постанови було долучено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів в сумі 49 912 грн., який боржник вважав неправомірним. На його переконання, відповідно до рішення суду аліменти повинні були нараховуватись виходячи із 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а відтак у нього наявна переплата по аліментах. Крім того, в розрахунку заборгованості по аліментах вказано про заборгованість за серпень 2019 року в сумі 4 598 грн., хоча боржник був працевлаштований та одержав за той місяць дохід в сумі 2 402,90 грн. Зазначав й про те, що одержуючи дохід близько 4 400 - 4 600 грн., з нього утримуються аліменти за постановою старшого державного виконавця в розмірі 70 %, що не дає можливості забезпечити своє існування, адже лише прожитковий мінімум становить 2 017 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано, що при нарахуванні заборгованості зі сплати аліментів допущена помилка у нарахуванні суми заборгованості, встановлено, що станом на 01.09.2019 заборгованість зі сплати аліментів становила 46 515,45 грн. та проведено перерахунок зі сплати аліментів, виходячи із зазначеної суми.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги в частині відміни п.3 постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП 351776601 від 03.10.2019, прийняту державним виконавцем РМВ ДВС ЗРУМЮ Бабич Т.О. У задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу у сумі 5 000 грн. відмовлено.

На судове рішення стягувачем подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її переконання, суд першої інстанції вийшов за межі вимог скарги, підмінивши інший орган державної влади, тобто перебирав на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органу державної виконавчої служби, а також неправильно визначив розмір заборгованості по аліментах. Зважала на те, що не було підстав визначати розмір заборгованості по аліментах станом на 01.09.2019, позаяк оспорюваний розрахунок заборгованості по аліментах складений по 16.08.2019.

Так, з оспорюваного розрахунку заборгованості по аліментах видно, що в ньому міститься описка державного виконавця в розмірі аліментів, присуджених до сплати за серпень 2019 року, а саме замість 2 373,17 грн. вказано 4 598 грн. Проте боржник не звертався із заявою до органу державної виконавчої служби про виправлення цієї помилки.

Звертала увагу апеляційного суду на те, що скарга боржника стосувалася оскарження незаконності дій державного виконавця при обчисленні розміру заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 1/2 частки від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, адже, на його думку, аліменти необхідно було обчислювати виходячи з 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тобто питання щодо відмови у виправленні описки в процесуальному документі не розглядалось, хоча відповідно до абз. третьому ч.3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. На думку заявника, заборгованість станом на 01.09.2019 мала становити 48 888,62 грн.

Крім іншого, суд безпідставно відмовив у стягненні з боржника витрат на оплату професійної правничої допомоги. Відповідно до укладеного з Адвокатським об`єднанням "Юридична основа" договору стягувач зобов`язалась сплатити за надання правової допомоги в даній справі у суді першої інстанції 5 000 грн. Цей розмір є фіксованим, процесуальне законодавство передбачає можливість справляння таких грошових коштів у майбутньому. В порядку виконання умов договору адвокат тричі з`являвся на призначені дати судових засідань в справі у суді, де безпосередньо брала участь у двох.

З наведених підстав просила оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 5 000 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не надавалось, хоча про таке право їм роз`яснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тому судом апеляційної інстанції ухвала суду попередньої інстанції переглядається лише в частині задоволених вимог скарги на дії державного виконавця, а саме щодо визнання помилки при нарахуванні заборгованості зі сплати аліментів, встановлення заборгованості та проведення перерахунку. Разом з тим, судове рішення в іншій частині, а саме відмови ОСОБА_1 у відміні п.3 постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП 351776601 від 03.10.2019, прийнятої державним виконавцем, апеляційний судом не переглядається.

Як було з`ясовано судом, і це сторонами не заперечується та визнається, на виконанні РМВ ДВС ЗРУМЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду від 15.07.2016 № 569/1278/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.03.2016 і до повноліття дитини. Згідно з розрахунком ст. державного виконавця Бабич Т.О. від 03.10.2019 р. № 86850 станом на 16.08.2019 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 становить 49 912 грн.

Цей розрахунок було обчислено виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості.

Частиною 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

З розрахунку заборгованості видно, що державний виконавець при його обчисленні брав до уваги розмір середньомісячної заробітної плати, ділив його на два, адже рішенням суду стягнуто Ѕ від заробітку боржника, і таким чином визначав суму, яка підлягала сплаті у відповідний місяць, а також враховував по 1 000 грн. щомісяця, що сплачувались платником.

Тобто в травні 2018 року середньомісячна заробітна плата становила 7 118 грн., її Ѕ частина - 3 559 грн., а тому до сплати належало 3 559 грн., тоді як погашено було лише 1 000 грн.;

в червні 2018 року середньомісячна заробітна плата становила 7 781 грн., Ѕ частина - 3 890,50 грн., до сплати 3 890,50 грн., а сплачено 1 000 грн.

в липні 2018 року середньомісячна заробітна плата становила 7 769 грн., Ѕ частина - 3 884,50 грн., до сплати - 3 884,50 грн., а сплачено 1 000 грн.

в серпні 2018 року середньомісячна заробітна плата становила 7 423 грн., Ѕ частини - 3 711,50 грн., до сплати - 3 711,50 грн., а сплачено 1 000 грн.

в вересні 2018 року середньомісячна заробітна плата становила 7434 грн., Ѕ частина - 3 717 грн., до сплати 3 717 грн., а сплачено 1 000 грн.

в жовтні 2018 року середньомісячна заробітна плата становила 7 770 грн., Ѕ частина - 3 885 грн., до сплати 3 885, а спалено 1 000 грн.

в листопаді 2018 року середньомісячна заробітна плата становила 7 637 грн., Ѕ частина - 3818,50 грн., до сплати 3818,50 грн., а сплачено 1 000 грн.

в грудні 2018 року середньомісячна заробітна плата становила 9 558 грн., Ѕ частина - 4 779 грн., до сплати 4 779 грн., а сплачено 1 000 грн.

в січні 2019 року середньомісячна заробітна плата становила 7 682 грн., Ѕ частина 3 841 грн., до сплати 3 841 грн., а сплачено 1 000 грн.

в лютому 2019 року середньомісячна заробітна плата становила 7 822 грн., Ѕ частина 3 911 грн., до сплати 3 911 грн., а сплачено 1 000 грн.

в березні 2019 року середньомісячна заробітна плата становила 9 428 грн., Ѕ частина 4 714 грн., до сплати 4 714 грн., а сплачено 1 000 грн.

в квітні 2019 року середньомісячна заробітна плата становила 8 297 грн., Ѕ частина - 4 148,50 грн., Ѕ частина 4 148,50 грн., а сплачено 1 000 грн.

в травні 2019 року середньомісячна заробітна плата становила 8 517 грн., Ѕ частина 4 258,50 грн., до сплати 4 258,50 грн., а сплачено 1 000 грн.

в червні 2019 року середньомісячна заробітна плата становила 9 196 грн., Ѕ частина - 4 598 грн., Ѕ частина 4 598 грн., до сплати 4 598 грн., а сплачено 1 000 грн.

в липні 2019 року середньомісячна заробітна плата становила 9 196 грн., Ѕ частина 4 598 грн., до сплати 4 598 грн., а сплачено 1 000 грн.

в серпні розрахунок здійснено лише по 16.08.2019, коли середньомісячна заробітна плата за вказаний період становила 4 746, 33 грн., Ѕ частина 2 373,17 грн., однак помилково вказано, що до сплати підлягало 4 598 грн. Сплачено ж було 1 000 грн.

Розрахунок було виконано за період, коли боржник не був офіційно працевлаштований.

З 17 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклав трудовий договір з ТОВ "Реноме-Комфорт".

Суд попередньої інстанції встановив, що загальний дохід платника аліментів за період серпень-жовтень 2019 року становив 9 010,86 грн., що підтверджується довідкою № 46 від 11.11.2019. З даної довідки також встановив, що нарахований дохід у серпні 2019 складає 2984,96 грн., а виплачений - 2402,90 грн.

Ухвалюючи судове рішення в оскаржуваній частині, суд попередньої інстанції виходив із того, що при обчисленні заборгованості по аліментах дохід за серпень 2019 року врахований як 4746,33 грн., хоча у тому місяці боржник отримав заробітну плату в розмірі 2402,90 грн. З огляду на вказану обставину суд встановив, що станом на 01.09.2019 заборгованість зі сплати аліментів становила 46 515,45 грн.

Проте колегія суддів із визначеною сумою заборгованості погодитись не може, адже суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що заборгованість за серпень 2019 року необхідно обчислювати, виходячи із одержаної боржником заробітної плати у цьому місяці.

Як видно із скарги боржника, предметом оскарження був розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з травня 2018 року по 16.08.2019, тобто за час коли платник аліментів не був офіційно працевлаштований і необхідні до сплати аліменти йому нараховувались, виходячи із середнього розміру заробітної плати на відповідній місцевості.

Тому міський суд неправомірно при обчисленні заборгованості зі сплати аліментів виходив із заробітної плати боржника за офіційним місцем працевлаштування, адже її було нараховано поза межами періоду, про який йдеться в розрахунку заборгованості державного виконавця.

Також без достатніх правових підстав суд встановив розмір заборгованості станом на 01.09.2019, хоча, як зазначалось, спірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів охоплював період з травня 2018 року по 16.08.2019, в зв`язку з чим вийшов за межі розгляду справи.

Фактично обчислення середньої заробітної плати та відрахування її Ѕ частини як такої, що підлягала сплаті у вигляді аліментів за відповідний місяць, при складенні розрахунку проведено державним виконавцем правильно, однак у рядку, де йдеться про заборгованість за серпень 2019 року, а саме по 16 число цього місяця, очевидно допущено описку, адже замість 4 598 грн. підлягало сплаті 2 373,17 грн., які становлять Ѕ від розміру середньомісячної плати за наведений період.

Відповідно до абз. другого ч.3 ст. 74 Закону України "При виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Між тим, такого питання як допущення при складенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів описки, яка мала місце, не вирішувалось. З цих мотивів ОСОБА_1 дії державного виконавця не оскаржував, а вважав, що розрахунок не відповідає встановленим процесуальним законодавством порядку та підставам обрахування такої заборгованості.

На переконання боржника, заборгованості зі сплати аліментів не існувало.

Отже, через те, що доводи скарги на дії державного виконавця у переглянутій апеляційним судом частині взагалі не спонукали до її задоволення, а виявлена описка не була предметом оскарження і, в першу чергу, повинна бути усунута в позасудовому порядку, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Мотивом для прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ч. 1, п.п. 1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Між тим, апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи відповідні докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір є необґрунтованим, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат і є непропорційним складності справи для адвоката і виконаних робіт. Так, як видно із детального опису робіт (наданих адвокатом послуг) до нього включені послуги, які не можна пов`язати з розглядом справи, а саме написання цього опису і орієнтовного розрахунку судових витрат, написання заяви про видачу копії повного тексту судового рішення, отримання під розписку копій судових рішень, а також інша правова допомога.

Також заявлена до стягнення сума грошових витрат є очевидно завищеною і підлягає зменшенню, позаяк виконані адвокатом роботи не потребували тривалого періоду часу та були неістотно складними в розумінні процесуального законодавства.

Зважає колегія суддів й на те, що заявником не надано доказів фактичного справляння грошових коштів на послуги адвоката.

Тому суд, виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 2 000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року в частині визнання, що при нарахуванні заборгованості зі сплати аліментів допущена помилка у нарахуванні суми заборгованості, та встановлення, що станом на 01 вересня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становила - 46 515,45 гривень і проведення перерахунку зі сплати аліментів, виходячи із зазначеної суми.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на дії державного виконавця в цій частині.

В решті ухвалу суду першої інстанції (в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні скарги в частині відміни п.3 Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03 жовтня 2019 року, ВП 351776601, прийняту старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бабич Тетяною Олегівною) залишити без змін.

Здійснити розподіл судових витрат у справі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 (дві тисячі) гривень витрат, пов`язаних із правничою допомогою.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук