ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1393/21 Номер провадження 22-ц/814/2692/21Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання. Проте, дочка потребує додаткової матеріальної допомоги з боку батька, у зв`язку з понесеними витратами на лікування та навчання.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22753,20 грн.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що нормами Сімейного кодексу України не передбачено обов`язку того з батьків, який сплачує аліменти на утримання повнолітньої дочки чи сина, нести додаткові витрати на їх утримання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 09.04.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, в сумі 2500,00 грн., починаючи з дати пред`явлення позову 18.02.2021 року і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання до 30.06.2024 року.

Згідно з довідкою Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова від 10.11.2020 року за №1059, ОСОБА_3 дійсно є студентом 1 курсу ННІ ЕіМ Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, форма навчання денна, з 14.09.2020 року до 31.08.2021 року. Навчається за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Термін навчання на освітній програмі бакалавр становить чотири роки (з 2020 року до 2024 року).

Відповідно до договору №20-74-83 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, укладеного 22.08.2020 року між ХНУМГ ім. О.М. Бекетова (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) для ОСОБА_3 (здобувач), виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу освітньої послуги, а саме: підготовка денна, ННІ ЕіМ ХНУМГ ім. О.М. Бекетова з 14.09.2020 року по 30.06.2024 року, п. 5.2 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 79200,00 грн., рік навчання 2020/21 1 курс становить 19800,00 грн. (а.с. 13).

У 2021 році ОСОБА_3 потребувала лікування, у зв`язку з чим позивач понесла додаткові витрати пов`язані з діагностикою захворювання і лікуванням, що підтверджується консультаційними висновками спеціаліста від 12.01.2021 року та 17.08.2021 року, квитанціями, актами виконаних робі (а.с. 14, 15, 17-28). Також, у зв`язку з введенням на території України карантину пов`язаного з поширенням коронавірусу COVID-19, внаслідок чого навчання у ВНЗ проводилося у дистанційній формі, у ОСОБА_3 виникла необхідність придбання смартфону на продовження навчання, вартість якого становить 16999,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 08.07.2021 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд дійшов висновку про те, що правила ст. 185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до обов`язків утримання повнолітніх дочки, сина не застосовуються.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат, позивач посилалась на положення ст.. 185 СК України, та просила стягнути на свою користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 у розмірі 22753 грн. 20 коп., що обумовлені витратами на лікування дочки та забезпечення навчального процесу у вищому навчальному закладі в умовах карантину.

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача з позовом 07.09.2021 року її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Вказаними правовим нормами не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітню дочку, а передбачать наявність у батька лише аліментного зобов`язання.

Отже висновок місцевого суду щодо відмови у задоволення позову є вірним.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані доводи позивач обґрунтовує нормами закону, що регулюють правовідносини батьків та неповнолітніх дітей. При цьому позивач не бере до уваги, що з досягненням повноліття її дочка ОСОБА_3 втратила статус дитини.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов