Справа №443/1314/20
Провадження №2/443/736/21
УХВАЛА

підготовчого засідання

17 грудня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

в процесі розгляду у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Новороздільської міської ради про усунення перешкод у прийнятті участі у вихованні дитини,

встановив:

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Федькович Г.В. подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі до прийняття рішення Верховним Судом у справі №447/2136/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про зміну способу участі батька у вихованні дитини (зміну часу побачень).

В обґрунтування клопотання покликається на те, що касаційний суд 08.12.2021 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду у справі №447/2136/20. Поки не буде вирішено спір з приводу порядку участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, не матиме сенсу розгляд спору про усунення перешкод у прийнятті участі у вихованні дитини.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутності.

Відповідачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивачки подала до суду заяву про проведення засідання за її відсутності.

Суд, вивчивши викладені у клопотанні аргументи та матеріали справи, доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що на підставі пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний із встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме: неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Суд, з огляду на приписи частини 4 статті 10 ЦПК України, враховує положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (дата підписання: 04.11.1950; ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.97), згідно з якими кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, зважаючи на положення частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує правові висновки Верховного Суду щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, які зазначені у постанові від 27.02.2019 (справа №308/5006/16-ц) та постанові від 07.11.2018 (справа №1522/27468/12).

Крім цього, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, відповідно до якого визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті (у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у цій справі), застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Надаючи оцінку аргументам позивачки щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі, суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені нормою пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, відсутні, оскільки сторона відповідачки просить зупинити провадження до розгляду іншої справи (№447/2136/20), рішення у якій набрало законної сили згідно з постановою Львівського апеляційного суду 28.10.2021.

Суд звертає увагу на те, що в силу приписів статті 252 ЦПК України суд наділений правом, а не обов`язком на зупинення провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Однак правовідносини у справі, в якій 08.12.2021 відкрито касаційне провадження і на яке покликається представник відповідачки, не є подібними, а відтак відсутні підстави для зупинення провадження у справі на підставі пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України.

Суд зауважує, що у випадку вирішення цієї справи судом та ухвалення судового рішення відповідачка ОСОБА_2 не буде позбавлена можливості (у разі незгоди з цим рішенням) оскаржити його в апеляційному порядку або, за наявності для того підстав, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Крім наведеного вище, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 210 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті.

Розумність строків розгляду справи згідно з приписами статті 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідллендер проти Франції» (Frydlender v. France).

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» (DeGeouffredelaPradelle v. France).

У справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суд також бере до уваги те, що клопотання про зупинення провадження в справі подано на стадії підготовчого судового засідання, під час проведення якого суд позбавлений можливості оцінити, чи зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Відтак, суд роз`яснює сторонам, що в процесі судового розгляду справи вони не позбавлені можливості повторно звернутися до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі за наявності для цього правових підстав.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі, а тому у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Федькович Г.В. про зупинення провадження по справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 6 частини 1 статті 251, статтями 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Федькович Г.В. про зупинення провадження у справі №443/1314/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Новороздільської міської ради про усунення перешкод у прийнятті участі у вихованні дитини до прийняття рішення Верховним Судом у справі №447/2136/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про зміну способу участі батька у вихованні дитини (зміну часу побачень).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя А.І. Павлів