КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

23 грудня 2021 року місто Київ

справа № 755/12426/21

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Яровенко Н.О., повний текст рішення складено 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 13 грудня 2021 року подав апеляційну скаргу.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом, виходячи з наступного.

Разом з апеляційною скаргою, позивач ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

В мотивування вимог, посилався на те, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, за 1 квартал 2020 року по 1 квартал 2021 року, він не має доходів. Тобто, його річний дохід за 2020 рік складає 0 грн.

Вказував, що предметом розгляду даного позову є захист сімейних прав, а тому є всі підстави для звільнення від сплати судового збору та можливості захистити свої інтереси в суді.

Зазначав, що його дохід за попередній рік менший ніж 5% суми судового збору.

Вважаю, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд, у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічні вимоги зазначені і у ст.8 Закону України «Про судовий збір», а саме, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто даними нормами законодавства визначена виключна підстава для відстрочення, розстрочення, звільнення або зменшення сплати судового збору - незадовільний майновий стан сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

При цьому, судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Однією з основних засад судочинства, визначених у статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59)

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Дійсно в матеріалах справи наявні відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, за 1 квартал 2020 року по 1 квартал 2021 року.

Разом з тим, надана довідка не свідчить про відсутність у позивача інших доходів, які б надавали змоги сплатити судовий збір.

Крім того, в апеляційній скарзі, позивач зазначає, що він був працевлаштований на посаду двірника в Інституті біоенергетичних культур і цукрових бурякових Національної академії аграрних наук України з 02 серпня 2021 року по 20 вересня 2021 року з розміром заробітної плати 6083,24 грн., а в подальшому на посаду сторожа адміністративно-господарського відділу в Інституті біоенергетичних культур і цукрових бурякових Національної академії аграрних наук України.

Тобто з серпня 2021 року позивач отримує дохід.

Доказів на підтвердження свого майнового стану за період з 01 січня 2021 року по день подання апеляційної скарги, який би унеможливлював сплату судового збору апелянт не надав.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, предметом перегляду в апеляційному порядку позивачем заявляються вимоги про зміну розміру аліментів, а відтак на вказані правовідносини не поширюються положення п.3 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що відсутні підстави для задоволення вказаної заяви про звільнення від сплати судового збору, оскільки на підтвердження скрутного матеріального становища на день подачі апеляційної скарги не надано належних доказів, а безпідставне відстрочення судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги фізичною особою на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив зменшити розмір аліментів.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, позивач просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Виходячи з вищевикладеного та беручи до уваги вимоги апеляційної скарги, апелянту необхідно було сплатити судовий збір в сумі (908*150%) 1362 грн., на реквізити: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Соломян. р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UA0026010, МФО банку отримувача: 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030101 та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про оплату судового збору.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Яровенко Н.О., повний текст рішення складено 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Борисова О.В.