Справа № 461/4546/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/958/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м.Львів

Справа № 461/4546/20

Провадження № 22ц/811/958/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 10 грудня 2020 року у складі судді Юрківа О.Р., у справі за позовомПриватного підприємства «ІРІДА-ОІЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди ,-

встановив:

5 червня 2020 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ОСОБА_1 та ПП «Іріда-ОІЛ» укладений договір оренди № БР/20 від 1 січня 2020 року, відповідно до п.1.1. якого: орендодавець передає орендареві у строкове платне користування на умовах, передбачених цим договором, нежитлове приміщення загальною площею 23,9 кв.м, розташоване на першому поверсі офісного центру за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що 1 січня 2020 року об`єкт оренди передано в користування орендарю згідно відповідного акту приймання-передачі. На підставі умов договору орендар зобов`язався сплачувати: орендну плату (до 10 числа поточного місяця); експлуатаційні платежі (не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним); компенсацію комунальних платежів (також не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним). Вказує, що протягом дії договору оренди, відповідач неодноразово порушувала свої зобов`язання щодо своєчасної сплати орендної плати, відшкодування комунальних та експлуатаційних витрат. Відповідачем не внесено орендну плату, не відшкодовано комунальні витрати та експлуатаційні витрати за декілька місяців. Стверджує, що відповідач своєчасно не виконала своїх договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати, нарахованої згідно умов договору та компенсації витрат за спожиті комунальні та експлуатаційні послуги за період фактичного користування об`єктом оренди, а також відмовилася погасити заборгованість у досудовому порядку після достроково припинення договору оренди на підставі листа №29/04 від 29 квітня 2020 року «Щодо припинення (розірвання) договору №БР/20 від 1 січня 2020 року». Відповідно до цього листа договір оренди припинено з 30 квітня 2020 року. Цим листом запропоновано відповідачу сплатити заборгованість за орендною платою. Зазначає, що відповідач відмовилася виконати свої договірні зобов`язання. Вказує, що розмір заборгованості за договором оренди № БР/20 від 1 січня 2020 року становить 48 744,36 грн., з яких: заборгованість за експлуатаційними платежами становить 7 269,9 грн., заборгованість з компенсації комунальних витрат - 2 801,45 грн., заборгованості з орендної плати становить 38 646,01 грн. При цьому, 1 322 грн. заборгованість за орендною платою за січень 2020 року (термін сплати до 10 січня 2020 року), 11 989,98 грн. заборгованість за орендною платою за лютий 2020 року (термін сплати до 10 лютого 2020 року), 11 920,65 грн. заборгованість за орендною платою за березень 2020 року (термін сплати до 10 березня 2020 року), 13 413,40 грн. заборгованість за орендною платою за квітень 2020 року (термін сплати до 10 квітня 2020 року). Вказана заборгованість за експлуатаційними платежами складається із 1 698,30 грн. заборгованості за січень 2020 року; 1 798,96 грн. - за лютий 2020 року, 1788,10 грн. - за березень 2020 року, 2 012,01 грн. - за квітень 2020 року. Заборгованість за комунальними витратами (опаленням) складається із 925,59 грн. - за січень 2020 року, 823,98 грн. - за лютий 2020 року, 679,21 грн. - за березень 2020 року, 372,67 грн. - за квітень 2020 року. Розмір штрафних санкцій за невнесення компенсації за комунальні витрати та експлуатаційні витрати за січень-березень 2020 року станом на 27 травня 2020 року становить 13 742,38 грн. Стверджує, що загальний розмір заборгованості по орендній платі становить 129 260,36 грн., яка складається із: 48 744,36 грн. заборгованості за орендною платою, комунальними та експлуатаційними витратами; 66 773,62 грн. грн. штрафних санкцій за прострочення сплати орендної плати; 13 742,38 грн. штрафних санкцій за прострочення сплати комунальних та експлуатаційних витрат. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «ІРІДА-ОІЛ» заборгованість за договором оренди БР/20 від 1 січня 2020 року - 129 260,36 грн.

Рішення суду оскаржила відповідач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що вона (відповідач) підписаладоговір оренди, однак остаточно деталі укладення договору та його умови з орендодавцем не погоджувала. Зазначає, що у зв`язку із введеними карантинними заходами підприємницької діяльності вона здійснювати не могла. У орендованому приміщенні вона встановила меблі та підписала акт надання послуг на січень 2020 року. Стверджує, що орендної плати не сплачувала, оскільки договір оренди № БР/20 від січня 2020 року вона не підписувала, приміщення за адресою: АДРЕСА_1 не використовувала.

14 червня 2021 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Д атою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ПП «ІРІДА-ОІЛ» є власником об`єкта нерухомості згідно свідоцтва на право власності Серії №Г-02553 від 28 вересня 2007 року (нежитлового приміщення офісного центру загальною площею 23,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ).

1 січня 2020 року сторони уклали договір оренди № БР/20.

Відповідно до п.1.1. цього договору орендодавець передає орендареві у строкове платне користування на умовах, передбачених цим договором, зазначене нежитлове приміщення.

Згідно з актом приймання - передачі від 1 січня 2020 року об`єкт оренди переданий орендодавцем ПП «ІРІДА-ОІЛ» орендареві ОСОБА_1 . За січень 2020 року ОСОБА_1 сплатила 13 020, 30 грн. за оренду приміщення та експлуатаційні витрати.

Згідно із п.5.3 договору оренди орендар не пізніше 10 числа поточного місяця, за який проводиться оплата, сплачує орендодавцю, згідно отриманих рахунків, орендну плату за користування об`єктом оренди, виходячи із розміру площі, що орендується, та орендної ставки за один квадратний метр площі на календарний місяць. Орендна ставка становить 20 доларів США (в т.ч. ПДВ 20 %) в гривні за один календарний місяць оренди, за один квадратний метр площі, що передана в оренду.

Загальна вартість оренди становить 478 доларів США, яка сплачується у гривні, за 1 календарний місяць (в т. ч. ПДВ 20 %). Розмір орендної плати за окремий поточний місяць вказується в рахунку на оплату, та визначається орендодавцем виходячи з курсу продажу долара США до гривні, визначеного за офіційним курсом Національним Банком України в останній робочий день, що передує дню виставлення (формування) рахунку на оплату.

Пунктом 5.10. договору передбачено, що одночасно зі сплатою (відшкодуванням) за комунальні послуги, орендар відшкодовує орендодавцю витрати, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням об`єкта оренди (експлуатаційні витрати).

Експлуатаційні витрати містять у собі: видатки по загальній охороні будівлі в офісного центру, прибиранню місць загального користування й території, вивозу твердих побутових відходів (крім сміття та відходів, що утворилися безпосередньо в об`єкті оренди, й вивезення та утилізацію яких забезпечує самостійно орендар), обслуговуванню систем кондиціювання й вентиляції, ліфтів, систем протипожежної сигналізації й пожежогасіння, обслуговуванню стоянки комплексу, прибирання снігу і інші необхідні експлуатаційні витрати.

Експлуатаційні витрати нараховуються орендодавцем щомісяця, їх розмір вказується у відповідному рахунку. Розмір експлуатаційних витрат визначається виходячи із загальної площі об`єкта оренди, та ставки, яка складає еквівалент 3 долари США (в тому числі ПДВ 20 %) у гривні за один квадратний метр площі, що передана в оренду.

Розмір експлуатаційних витрат за окремий поточний місяць визначається, виходячи з офіційного курсу долара США до гривні, встановленого Національним Банком України в останній робочий день, що передує дню виставлення (формування) рахунку на оплату.

Загальний розмір експлуатаційних витрат становить 71,7 доларів США за один місяць.

Відповідно до п.п.3.2.9.-3.2.10. договору оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря належного виконання зобов`язань, передбачених цим договором та діючим законодавством України, а також розірвати даний договір в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та/або нормами діючого законодавства.

Згідно із п. 2.10.3. цього договору при достроковому розірванні договору однією із сторін, орендар зобов`язується повернути об`єкт оренди орендодавцю в строк, зазначений в письмовому повідомленні про розірвання договору.

Відповідно до листа позивача №29/04 від 29 квітня 2020 року «Щодо припинення (розірвання) договору №БР/20 від 1 січня 2020 року» спірний договір припинено з 30 квітня 2020 року.

Відповідно до п. 10.2. договору у випадку несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати орендної плати (компенсації комунальних, експлуатаційних платежів) орендар сплачує орендодавцю, на його письмову вимогу, штрафну санкцію, в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення.

Пунктом 10.2.1 договору передбачено, що крім зазначеної у п. 10.2. цього договору штрафної санкції, до орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань: 10.2.1.1. якщо період прострочення перевищує 10 (десять) календарних днів, то орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю штрафну санкцію у розмірі 25 % від простроченої суми грошового зобов`язання; 10.2.1.2. якщо період прострочення перевищує 20 (двадцять) календарних днів, то крім штрафної санкції, передбаченої у п. 10.2.1.1. цього договору, орендар додатково зобов`язаний сплатити орендодавцю штрафну санкцію у розмірі 50 % від простроченої суми грошового зобов`язання; 10.2.1.3. у випадку прострочення оплати орендарем орендної плати та/або компенсації витрат з оплати за комунальні послуги та/або компенсації експлуатаційних витрат, більш, ніж на 30 (тридцять) календарних днів підряд, цей договір може бути розірваний в односторонньому порядку орендодавцем, а орендар, незалежно від сплати інших штрафних санкцій, передбачених цим договором, зобов`язаний сплатити орендодавцю (на його вимогу) штрафну санкцію у розмірі орендної плати за один повний місяць оренди.

Суд першої інстанції позов задовольнив, виходячи з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконала, та допустила заборгованість, розмір якої визначено у розрахунку, який не спростовано відповідачем.

Справу розглянуто за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Встановлено, що позивач ПП «ІРІДІ-ОІЛ» звернулося до суду з цим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі в розмірі 129 260,36 грн. у зв`язку із використанням офісного приміщення для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Згідно зі статтею 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням ст. 4 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ч.2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З договору оренди вбачається, що такий укладено між приватним підприємством та ОСОБА_1 . Предметом договору є нежитлове приміщення в офісному центрі.

Відповідно до п. 1.3. договору об`єкт оренди повинен використовуватися орендарем винятково за цільовим призначенням - для розміщення офісу.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Такі висновки наведено в постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 916/1261/18.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК і ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

Є встановленим, що спір виник між юридичною та фізичною особою з приводу використання для господарської діяльності нежитлового приміщення (офісу). Тому, виходячи з характеру спірних правовідносин, належить зробити висновок, що справа має розглядатися господарським судом.

На це суд першої інстанції уваги не звернув.

Тому оскаржуване рішення належить вважати таким, що ухвалене без дотримання вимог закону. Таке рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у даній справі (п.1 ч.1 ст. 255, ст. 377 ЦПК України).

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі за позовом Приватного підприємства «ІРІДА-ОІЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди належить закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 367, 368, п.4 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 377, ст. ст. 381, 382, 384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2020 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, а також про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Львівського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 червня 2021 року.

Головуючий

Судді