КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/4594/20 Головуючий у І інстанції Панченко О.М.
Провадження №22-ц/824/3110/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як законного представника, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном,

УСТАНОВИВ:

у квітні 2020 року позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як законного представника, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року задоволено заяву представника позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Артеменка П.М., позовну заяву Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як законного представника, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном залишено без розгляду.

Заяву відповідача ОСОБА_1 , та її представника - адвоката Лісовського Р.А. про компенсацію понесених витрат на правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача, в порядку частини 6 статті 142 ЦПК України - залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лісовський Р.А., не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про компенсацію відповідачу витрат на правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просять ухвалу в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про компенсацію понесених скаржником витрат на професійну правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача, шляхом задоволення заяви та стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 37 784, 40 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що аналіз ч. 5 ст. 142 ЦПК України дає зрозуміти, що закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду в незалежності від того за чиєю ініціативою чи з яких підстав суд постановив ухвалу, - всі дії позивача у такій справі по замовчуванню являються необґрунтованими в розрізі відновлення порушених майнових прав та інтересів відповідача у такій справі, який у зв`язку із зверненням позивача до суду змушений був понести судові витрати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Лісовський Р.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог заяви про компенсацію відповідачу витрат на правничу допомогу та прийняти в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог заяви.

Представник АТ «Альфа Банк» в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано і судом не здобуто доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій позивача, що надавало би суду можливість, в розумінні норм частини 5 статті 142 ЦПК України стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 37 784, 40 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що у квітні 2020 року позивач АТ «Альфа-Банк» звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як законного представника, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.04.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче засідання на 18 червня 2020 року.

Згідно з протоколом судового засідання від 18.06.2020 року, судом оголошено по справі перерву до 30.07.2020 року у зв`язку із неявкою позивача та задоволенням клопотання представника відповідача. (а.с. 45)

Згідно з протоколом судового засідання від 30.07.2020 року по справі оголошено перерву до 02.10.2020 року у зв`язку із неявкою позивача. (а.с. 78)

02.10.2020 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача про залишення даної позовної заяви без розгляду. Дану заяву представник позивача обґрунтовував тим, що 16.06.2020 року Міністерством юстиції України було винесено Наказ № 2013/5 щодо задоволення скарги ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 . Викладена обставина пов`язана з тим, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» по даній справі були обумовлені власністю останнього на вищевказану квартиру АДРЕСА_1 . Враховуючи викладені обставини, просив залишити дану позовну заяву без розгляду та проводити розгляд даної заяви за відсутності представника позивача.

Встановлено також, що 03.10.2020 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Лісовським Р.А. подана заява про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що згідно довідки - розрахунку № 03 про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату за надання правничої допомоги у справі № 754/4594/20 від 08.10.2020 року, відповідачем- ОСОБА_1 понесено витрати на правову допомогу у розмірі 37 784,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. А тому, на переконання представника відповідача, позивач зобов`язаний відшкодувати понесенні відповідачем витрати з підстав, передбачених ч. 6 статті 142 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункту 1 частини 3 статті133 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 5 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина 6 статті 142 ЦПК України).

Згідноз частиною9 статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Разом з тим, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем (заявником) необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Аналіз процесуальної норми вказує на те, що для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу ОСОБА_1 згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивачнедобросовісно та пред`явив завідомо безпідставний позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивачмав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідачів; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц та в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

Як вбачається зі змісту заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Лісовського Р.А. про компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, необґрунтованими діями позивача заявник вважає сам факт подання позову, невідвідування судових засідань та подальшу подачу заяви про залишення позову без розгляду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги та правильність висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приймає до уваги, що звернення до суду з позовом (або в даному випадку - зі скаргою на дії приватного виконавця) є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості скарги.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які не підтверджені будь-якими доказами та ґрунтуються на припущеннях, що заявник знав про безпідставність доводів, які були ним покладені в основу позову, та без мети відновлення свого порушеного права звернувся до суду ізнеобґрунтованим позовом.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірно зазначив, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Аналогічно, участь сторони у судовому засіданні - це право, а не обов`язок. Наслідки ж неявки позивача без поважних причин врегульовані положеннями ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі відповідач ОСОБА_1 та її представник не довели, а суд не встановив факту вчинення з боку АТ «Альфа Банк» дій, які можна визнати необґрунтованими в розумінні частини 5 статті 142 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко