Справа № 165/2601/21 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р.
Провадження № 22-ц/802/1475/21 Категорія: 76 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта №9 «Нововолинська» про стягнення розрахункових належних працівнику при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку за апеляційною скаргою відповідача Державного підприємства «Шахта №9 «Нововолинська» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач звернулась в суд з позовом до Державного підприємства «Шахта №9 «Нововолинська» про стягнення розрахункових належних працівнику при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вимоги обґрунтовує тим, що у період з 30.12.2020 по 01.02.2021 роки перебував у трудових відносинах з ДП «Шахта №9 Нововолинська» на посаді гірника підземного з повним робочим днем під землею. 01.02.2021 був звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства умов колективного чи трудового договору з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. У день звільнення роботодавець не виплатив йому розрахункових сум належним йому при звільненні в розмірі 40540,45 грн. Зазначає, що 10 та 12 лютого 2021 року позивачу було виплачено частину заборгованості у розмірі 5343,15 грн, та 12 травня 2021 перераховано частину заборгованості в розмірі 6375,55 грн.

Також зазначає, що Нововолинським міським судом Волинської області 14.05.2021 було видано судовий наказ, яким стягнуто з ДП «Волиньвугілля» на користь ОСОБА_1 28821 грн 75 коп розрахункових належних при звільненні; 40497 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 по 14.05.2021 роки включно; та судові витрати по справі. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області вищезазначений судовий наказ було скасовано за заявою боржника. Зазначає, що станом на 01.05.2021 року проведено фактичний виділ відокремленого підрозділу «Шахта №9 «Нововолинська» в окреме Державне підприємство «Шахта №9 «Нововолинська» та розпочато його самостійну діяльність. Відповідно до Наказу міністерства енергетики та вугільної промисловості № 550 від 21.08.2015 року «Про створення ДП «Шахта №9 «Нововолинська» шляхом виділу було створено ДП «Шахта №9 «Нововолинська», яка є правонаступником прав та обов`язків ДП «Волиньвугілля», пов`язаних з діяльністю ВП «Шахта №9 «Нововолинська».

Наголошує, що відповідач і на даний час не провів з позивачем повного розрахунку і не виплатив сум, належних позивачу при звільненні і вказує, що заборгованість, розмір якої не оспорюється відповідачем, становить 28821,75 грн, яку просить стягнути з відповідача на його користь. Враховуючи, що середньоденний заробіток позивача становив 578,53 грн, просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 76365,96 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 по 12.08.2021 роки та судові витрати по справі.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Шахта №9 «Нововолинська», в користь ОСОБА_1 28821 (двадцять вісім тисяч вісімсот двадцять одну) грн 75 коп розрахункових, 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 лютого 2021 року по 12 серпня 2021 року, 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп сплаченого судового збору, 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп понесених витрат на професійно правничу допомогу, всього 62229 (шістдесят дві тисячі двісті двадцять дев`ять) грн 75 коп.

Стягнуто з Державного підприємства «Шахта №9 «Нововолинська», в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ДП «Шахта №9 «Нововолинська», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати.

Представник позивача ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості становить 28821,75 грн, з них 28641,58 грн вихідної допомоги, 180,17 грн компенсації за молоко, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 (наступний день після звільнення) по 12.08.2021 (день звернення до суду) включно становить 76365,96 грн - то враховуючи неістотність цієї суми відносно розміру заборгованої вихідної допомоги, що становить 28641,58, а сума за статтею 117 КЗпП перевищує реальну заборгованість, відсутність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення, суд вважає за справедливе застосувати принцип співмірності та користується своїм правом щодо зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню на користь позивача. Оскільки, саме з вини підприємства належні звільненому працівникові суми у строки зазначені в ст.116 КЗпП України не були виплачені і не виплачені на даний час, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача ДП «Шахта №9 «Нововолинська» в користь позивача ОСОБА_1 30000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 по 12.08.2021.

Судом першої інстанції встановлено, 01.05.2021 року проведено фактичний виділ відокремленого підрозділу «Шахта №9 «Нововолинська» в окреме Державне підприємство «Шахта №9 «Нововолинська» та розпочато його самостійну діяльність. Відповідно до Наказу міністерства енергетики та вугільної промисловості № 550 від 21.08.2015 «Про створення ДП «Шахта №9 «Нововолинська» шляхом виділу було створено ДП «Шахта №9 «Нововолинська», яка є правонаступником прав та обов`язків ДП «Волиньвугілля», пов`язаних з діяльністю ВП «Шахта №9 «Нововолинська».

Позивач просить стягнути з відповідача 28821,75 грн розрахункових належних при звільненні, в тому числі заборгованості вихідної допомоги при звільненні.

Згідно з довідкою відповідача № 201 від 29.04.2021року (а.с.10), заборгованість відповідача станом на 29.04.2021 року перед ОСОБА_1 становить 35197,30 грн, з них: 28641,58 грн вихідна допомога, 180,17 компенсації за молоко.

15 травня 2021 року відповідачем було погашено заборгованість в розмірі 6375,55 грн (а.с. 11,12).

Тобто, розмір заборгованих сум розрахункових при звільненні становить 28821,75 грн, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , як вбачається з довідки № 202 від 29.04.2021 року виданої ВП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» становить 578,53 грн (а.с.9).

З урахуванням того, що 01.02.2021 року позивача було звільнено з посади гірника підземного з повним робочим днем під землею ВП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, та з вини підприємства належні звільненому працівникові суми у строки зазначені в ст.116 КЗпП України не були виплачені, суд визначає розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, таким чином: 76365,96 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 по 12.08.2021 включно, із розрахунку 578,53 грн. (середньоденний заробіток) х 132 (робочі дні за вищевказаний період) = 76365,96 грн.

Враховуючи те, що розмір заборгованості становить 28821,75 грн, з них 28641,58 грн вихідної допомоги, 180,17 грн компенсації за молоко, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 (наступний день після звільнення) по 12.08.2021 (день звернення до суду) включно становить 76365,96 грн - то враховуючи неістотність цієї суми відносно розміру заборгованої вихідної допомоги, що становить 28641,58, а сума за статтею 117 КЗпП перевищує реальну заборгованість, відсутність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення, суд вважає за справедливе застосувати принцип співмірності та користується своїм правом щодо зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) правового висновку слідує, що закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги щодо витрат на правничу допомогу суд відхиляє через те, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача до суду першої інстанції не подавалося. Заперечень на клопотання про розподіл судових витрат у частині стягнення правничої допомоги матеріали справи також не містять.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу, в зв`язку з чим суд стягнув з відповідача в користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн, врахувавши при цьому, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства «Шахта №9 «Нововолинська» залишити без задоволення.

Рішення Нововлинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді