Провадження № 2/369/535/21
14.06.2021 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючого судді Ковальчук Л.М.,
за участю: секретаря судового засідання Новіцької М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», третя особа ОСОБА_2 , про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. допустила порушення законодавства при реєстрації права власності на земельну ділянку та житловий будинок за ТОВ «Кей-Колект», а саме: провела реєстраційні дії за відсутності повноважень на реєстрацію майнових прав, відповідно до законодавства, чинного на момент проведення оскаржуваних реєстраційних дій, без перевірки наданих для реєстрації документів, оскільки іпотечним договором забезпечено кредитний договір з іншим номером, відмінним від кредитного договору, укладеного з ОСОБА_2 , за відсутності письмової вимоги до боржника про усунення порушень та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, без згоди органів опіки та піклування.
Ухвалою від 26.12.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати останню за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи.
Відповідачі у встановлений судом строк не подали до суду відзивів на позовну заяву.
Ухвалою від 28.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04.08.2001 перебували у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано. Від вказаного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
28.02.2007 ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Віта-Поштової сільської ради № 3-34 набув у власність житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.003.2007.
Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Людмилою Анатоліївною та зареєстрований за № 576.
13.02.2012 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (фактор) укладено договір факторингу № 2, згідно якого клієнт відступив фактору права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.
За результатом розгляду даної заяви та доданих до неї документів, відповідач прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2015 № 27015448 та № 27015085, згідно яких вирішив провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект».
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах та наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Як визначено ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою (ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці і невід`ємно пов`язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.
Згідно частин 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).
Враховуючи викладене доводи позивача про те, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» повинен був надати нотаріусу договір про задоволення вимог іпотекодержателя і тільки за наявності такого договору могли бути проведені реєстраційні дії щодо реєстрації за товариством права власності на предмет іпотеки є неспроможними, оскільки відповідне застереження в іпотечному договорі прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.
В даному випадку правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є відповідне застереження в іпотечному договорі.
Відповідно до п. 46 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:
1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;
2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;
3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Зі змісту повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 01.07.2014 №733877 вбачається, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» вказав боржнику про його обов`язок виконати основне зобов`язання та повідомив про наслідки його невиконання. Таким чином, за своїм змістом дане повідомлення включає вимогу про усунення порушень кредитного договору. Оскільки законодавством не затверджено форму вимоги про усунення порушень, то така вимога складається іпотекодержателем у довільній формі.
У матеріалах справи наявне підтвердження того, що означене повідомлення було направлено ОСОБА_2 , проте, відправлення повернулось за закінченням строку зберігання.
Законодавство не зобов`язує кредитора здійснювати розшук боржника та особисто вручати йому письмову вимогу, у разі, якщо направлена на адресу боржника вимога повернулась без вручення. Беручи до уваги викладене, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» виконало свій обов`язок із направлення боржнику письмової вимоги про сплату боргу і на момент проведення реєстраційної дії - 11.12.2015 - 30-денний строк з моменту направлення вимоги минув.
Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
Позивач зазначила, що на момент проведення оспорюваних реєстраційних дій у житловому будинку, який є предметом іпотеки, були зареєстровані троє неповнолітніх дітей.
У разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.
Будь-яких доказів того, що нотаріусом був виконаний обов`язок щодо перевірки факту відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей на користування відчужуваним нерухомим майном матеріали справи не містять, а тому суд приходить до переконання, що в діях реєстратора наявні порушення приписів Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.
Враховуючи встановлені обставини, суд доходить переконання, що приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. було допущено порушення законодавства при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27015085 від 11.12.2015 19:10:58 та індексний номер: 27015448 від 11.12.2015 19:28:53, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності зі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 259, 268, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27015448 від 11.12.2015 19:28:53 щодо реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на житловий будинок загальною площею 290,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на користь ОСОБА_1 по 768,40 грн. понесених судових витрат щодо сплати судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Ковальчук