Справа № 638/4958/21
Провадження № 2-ві/638/54/21
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді Щепіхіної В.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служб у справах дітей, про відібрання дитини, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У провадження Дзержинського районного суду міста Харкова знаходиться цивільна справа №638/4958/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служб у справах дітей, про відібрання дитини, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів (головуючий суддя Щепіхіна В.В.).

В судовому засіданні 21 грудня 2021 року під час розгляду скарги на дії державного виконавця представником відповідача ОСОБА_2 було заявлено відвід судді Щепіхіній В.В. від розгляду справи №638/4958/21. Заява про відвід в письмовій формі була надана суду під час судового засідання.

В обґрунтування відводу зазначено, що порушено порядок визначення судді для розгляду скарги; скаргу потрібно було залишити без руху у зв`язку з численними порушеннями при її оформленні та поданні до суду, про що письмово було зазначено в клопотанні про залишення скарги без руху. Вказане клопотання було частково задоволено під час судового засідання 21 грудня 2021 року, проте суддя Щепіхіна В.В. проігнорувала порушення позивачем вимог щодо оформлення та подачі процесуальних документів. Суддею порушені вимоги ст. 258 ЦПК України, пов`язані з процедурними питаннями рухом справи. Також представником відповідача зазначено, що суддя не реагує на клопотання останнього щодо залишення процесуальних документів без руху на підставі подання позивачем неналежним чином оформлених документів, які додаються в якості доказів. Також, безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про надання їй перекладача, оскільки представник не розуміє російську мову. Вказані обставини свідчать про надання суддею Щепіхіною В.В. стороні позивача явних переваг, порушення при цьому основоположних вимог до судочинства та прав сторони відповідача.

Таким чином, у сторони відповідача виникли обґрунтовані сумніви щодо незаінтересованості у результаті розгляду справи, неупередженості та об`єктивності судді, що є підставою для відводу судді на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а саме наявність певних обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, у зв`язку з чим відповідач просив суд відвести суддю Щепіхіну В.В. від розгляду даної справи.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини 8 статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7 ст. 40 ЦПК України).

Тому, розгляд заяви про відвід проводиться без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про відвід судді Щепіхіної В.В., та заяву передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу у визначеному порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід головуючого судді Щепіхіної В.В. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, 23 грудня 2021 року розподілено та 24 грудня 2021 року передано судді Латці І.П.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Із змісту заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , вбачається зокрема незгода з постановленою без виходу в судове засідання ухвалою від 21 грудня 2021 року про часткове задоволення клопотання про залишення скарги без руху.

Наведені заявником аргументи щодо незадоволення головуючою суддею Щепіхіною В.В. клопотання у повному обсязі свідчать саме про незгоду особи з судовим рішенням, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини 4 статті 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Доводи заяви про порушення порядку розподілу скарги як підстави для відводу судді, суд залишає поза увагою, оскільки суддею Латкою І.П. під час перевірки доводів заяви про відвід судді не встановлено порушення порядку розподілу скарги.

Окрім того, зі змісту заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , вбачається, що у сторони відповідача виникають сумніви у неупередженості та необ`єктивності судді Щепіхіної В.В. на підставі того, що вона надає стороні позивача явні переваг, порушуючи при цьому основоположні вимог до судочинства та прав сторони відповідача, що зокрема виражалося у тому, що суддею грубо порушені вимоги ст.258 ЦПК України, пов`язані з процедурними питаннями рухом справи. Також представником відповідача зазначено, що суддя не реагує на клопотання останнього щодо залишення процесуальних документів без руху на підставі подання позивачем неналежним чином оформлених документів, які додаються в якості доказів. Також, безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про надання їй перекладача, оскільки представник не розуміє російську мову.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді, позивач посилається на обставини, наявність яких для відводу судді підлягають доведенню.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Щепіхіної В.В. у даній справі суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Щепіхіної В.В. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими відповідач мотивує свою заяву про відвід судді Щепіхіної В.В., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Щепіхіної В.В. як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Щепіхіної В.В. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід судді Щепіхіної В.В. від розгляду справи №638/4958/21

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді Щепіхіної В.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служб у справах дітей, про відібрання дитини, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Латка