Справа № 161/2503/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/1536/21 Категорія: Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області за заявою Комунального підприємства Луцькводоканал про видачу судового наказу про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення із ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу від 23 лютого 2015 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області за заявою КП Луцькводоканал про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення із ОСОБА_1 ..

Просив поновити строк на подання вказаної заяви, у зв`язку із тим, що судового наказу він не отримував, вказує, що не проживав за адресою АДРЕСА_1 і вважає, що є законні підстави для поновлення строку. Зауважує, що дізнався про існування судового наказу з листа Другого відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 03.08.2021.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року в задоволенні заяви про поновлення строку на подання ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2015 року по справі № 161/2503/15-ц відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 23 лютого 2015 року по справі № 161/2503/15-ц про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення - повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам, зазначеним в клопотанні про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу.

Судом не взято до уваги, що поштову кореспонденцію, зокрема направлений судом судовий наказ із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 , не отримував, оскільки його чинне місце проживання: с. Зміїнець, Луцького району Волинської області. Стверджує, що про існування судового наказу він знати не міг.

Скаржник вважає, що вказана обставина є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про скасування судового наказу, що не враховано судом першої інстанції.

Крім цього, як на підставу скасування ухвали вказував на те, що між сторонами існує спір про право, а тому вирішення справи підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 21 грудня 2021 року тобто, дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу та повертаючи заяву боржнику, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, не знайшли свого підтвердження при дослідженні матеріалів справи. Наказ був направлений на адресу реєстрації боржника, що підтверджується довідкою з місцевого обчислювального центру. Суд дійшов висновку, що день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "за терміном зберігання" свідчить про відмову боржника отримати судовий наказ за адресою його місцезнаходження, за якою він зареєстрований у встановленому законом порядку, і вважається днем вручення боржнику наказу суду в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2015 року Луцький районний суд Волинської області виніс судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , 1980 р.н., ІПН невідомо, який проживає: АДРЕСА_2 , місце роботи невідомо, на користь стягувача КП Луцькводоканал, що знаходиться за адресою: 43010, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 26, р/р НОМЕР_1 в ПАТ Банк інвестицій та заощаджень м. Луцьк, МФО 380281, ЗКПО 03339489, заборгованість в оплаті за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 3925, 10 грн., а також стягнути 121, 80 грн судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України ( в редакції чинній на момент видачі судового наказу) після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням.

Аналогічний порядок передбачено частиною першою статті 169 ЦПК України в чинній редакції.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до вимог частини 105 ЦПК України (в редакції станом на 2014 рік) боржник має право протягом десяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 1 ст. 170 ЦПК України (чинної редакції) боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як передбачено ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами частини 2 статті 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу повертається лише в тому випадку, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 посилався на те, що про існування спірного судового наказу дізнався лише з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження на його майно на підставі виконавчого провадження № 47343001.

Копію судового наказу ним не отримувалось, оскільки він проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2015 року ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 ( а.с 11) було направлено копію судового наказу від 23 лютого 2015 року, який повернутий назад до суду без вручення з відміткою "за закінченням терміну зберігання" ( а.с.12-13).

Відповідно до частини 4 статті 104 ЦПК України ( в редакції на момент видачі судового наказу) днем отримання боржником копії судового наказу є дата зазначена у поштовому повідомленні про вручення. У разі якщо боржник відмовляється від отримання копії судового наказу або відсутній за вказаною адресою, днем отримання боржником копії судового наказу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову боржника отримати копію судового наказу чи відмітки про відсутність боржника за вказаною адресою.

Аналогічний порядок отримання судового рішення передбачено пунктом 5 частини 6 ст. 272 ЦПК України чинної редакції.

Таким чином у процесуальному кодексі зазначено, що повістка або судове рішення є врученим за наявності відповідної розписки або відмітки Укрпошти про відмову від отримання чи відсутності особи за адресою місця знаходження ( місця проживання). Тобто за наявності будь-яких інших відміток, зокрема таких як «за закінченням терміну зберігання», «інші причини» тощо, ці документи вважаються не врученими. Вказані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.12.2018 року № 752/11896/17-ц.

Наведені положення закону та правові висновку ВС залишились поза увагою суду першої інстанції та суд помилково вважав про обізнаність боржника щодо ухваленого судового рішення при надходженні конверта з відміткою про повернення "за закінченням терміну зберігання".

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області за заявою Комунального підприємства Луцькводоканал про видачу судового наказу про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення із ОСОБА_1 - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: