Провадження № 2-з/522/69/21
УХВАЛА

23 лютого 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши клопотання представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Управління обласної ради з майнових відносин до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Демидова Сергія Сергійовича, ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім.М.Водяного», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправними дії нотаріуса та скасування права власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси із 31.01.2018 року перебуває цивільна справа за позовом Управління обласної ради з майнових відносин до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Демидова Сергія Сергійовича, ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім.М.Водяного», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправними дії нотаріуса та скасування права власності.

До суду 15.02.2021 року надійшла заява представника позивача, згідно якої просили забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю кафе-бар, заг. пл.. 84,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного нежитлового будинку.

В обґрунтування поданого клопотання посилались на те, що згідно свідоцтва про право власності від 04.11.2010 року серії НОМЕР_1 та витягу про державну реєстрацію прав від 25.03.2011 року №29428675, об`єкт за адресою АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної власності територіальної громад, сіл, селищ, міст області, проте без погодження позивача ФОП ОСОБА_4 побудував капітальну будову, заг. пл.. 84,5 кв.м., за вищевказаною адресою. У подальшому, право власності на вказану будівлю було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки серії та номер 447 від 01.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Демидовим С.С.. Станом на 12.01.2021 року даний будинок знову переданий до нового іпотекодержателя ОСОБА_3 . А тому, з метою запобігання подальшого відчуження спірного майна, внаслідок чого для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль, вони вимушені звернутись до суду з даною заявою.

Суддя із 01.02 по 19.02.2021р. перебувала у відпустці, матеріали заяви отримала 22.02.2021р..

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала. щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до пп. 1, 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Суд вбачає, що у рамках даного позову Управління обласної ради із майнових відносин оскаржує дії приватного нотаріуса Демидова С.С. щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, заг. пл.. 84,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на те, що за рахунок об`єкта комунальної власності (будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .) було побудовану капітальну споруду, заг.пл. 84,5 кв.м., власником якої на теперішній час є відповідачка ОСОБА_1 , та яка передала спірну будівлі в іпотеку ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки від 12.01.2021р. №13.

Таким чином, із огляду на підстави та предмет позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви представника позивача та вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За викладеного суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача.

Поміж тим, згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151 - 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

До розгляду справи по суті забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю кафе-бар, заг. пл.. 84,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного нежитлового будинку.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради та сторонам по справі.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 23.02.2021 року.

Суддя: Л.В. Домусчі