Провадження №2/748/797/21
Єдиний унікальний № 748/2069/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2021 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Однолько Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Чернігівський відділ Державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2021 року представник позивача адвокат Пономаренко О.В. звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 , у якому просить визнати виконавчий напис від 16 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 22989, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» в сумі 10 770 грн. 71 коп. - таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені судові витрати, в тому числі - витрати на правову допомогу в сумі 3 000 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що головним державним виконавцем Чернігівського відділу Державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Легкобит А.В. 12 серпня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 66472223 на підставі виконавчого напису № 22989, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в сумі 10 770 грн. 71 коп. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки при його вчиненні нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог стягувача, вчинив виконавчий напис з грубим порушенням норм матеріального права, приватний нотаріус не мав права при вчиненні виконавчого напису керуватись розділом: " Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку. Крім того зазначає, що нотаріус не повідомив боржника про вчинення виконавчого напису, неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підстановою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач вважає, що виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства та Договором факторингу № 190 від 16 листопада 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та Відповідачем, та у відповідності до ст. 512 ЦК України набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Укрсиббанк», в тому числі і до Позивача за кредитним договором. З дотриманням усіх умов пп. 2.1 п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.20212 №296/5 (далі - Порядок), Відповідачем 15 червня 2021 року була подана заява на вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 9 770 грн. 71 коп., що складається з простроченої заборгованості за основним боргом у сумі 7 379 грн. 06 коп та заборгованості за відсотками у розмірі 2 391 грн. 65 коп. Вказує, що на момент вчинення виконавчого напису спір про право був відсутній. Просить суд встановити на підставі підтверджуючих документів суму заборгованості позивача. Вважає, що позивач ув установленому законом порядку не спростував належними та допустими доказами, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована у ньому до стягнення, позивач не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. У задоволенні позовних вимог позивачу просить відмовити.

22 вересня 2021 року представник позивача надав відплвідь на відзив, у якому просить задовольнити вимоги ОСОБА_1 . Зазначає, що відповідачем не спростовано доводів позивача щодо неправомірності вчинення виконавчого напису. Крім того, зазначає, що кредитний договір був наданий приватному нотаріусу для всчинення виконавчого наису, не посвідчений нотаріально.

Треті особи, належним чином повідомлені про розгляд даної справи, пояснень суду не надали.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22989 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» невиплачені у строк грошові кошти за період з 16 листопада 2020 року по 08 червня 2021 року у сумі: 10 770 грн. 71 коп., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 7 379 грн. 06 коп., простроченою заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 2 391 грн. 65 коп. та 1 077 грн. 07 коп. плати за вчигнення виконавчого напису.

Головним державним виконавцем Чернігівського відділу Державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Легкобит А.В. 12 серпня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66472223 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. № 22989, виданого 16 червня 2021 року.

23 січня 2020 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту з відкриттям карткового рахунку № НОМЕР_1 .

16 листопада 2020 року між AT «Укрсиббанк» та TOB ««Фінансова компанія «Суперіум»» укладено Договір факторингу № 190, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків AT «Укрсиббанк» є TOB «ФК «Суперіум», в тому числі і за Кредитним договором № 0 від 23 січня 2020 року.

16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22989 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» грошових коштів за період з 16 листопада 2020 року по 08 червня 2021 року у сумі 10 770 грн.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до приписів ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірномупорядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався ст.ст.87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття.

Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Проте, із заяви ТОВ " Фінансова Компанія "Суперіум" до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Києва Данич О.Ф.( а.с.56) вбачається, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу надавались кдедитний договір № 0 від 23 січня 2020 року, копія реєстру відправлень поштових листів( а не підтвердження отримання боржником претензії) виписка з особового рахунку за кредитним договором № 0 від 23 січня 2020 року, отримання письмової претензії про погашення кредитної заборгованості заперечує позивач, а іншими доказами зазначене не підтверджено, не є доказом на підтвердження безспірності заборгованості, а тому суд приходить до висновку, що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Крім того виконавчий напис у порушення вимог ч.1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» вчинено не на документі, що встановлює заборгованість, а оформлено окремим документом.

Жодних доказів на спростування позиції позивача суду не надано.

Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до ОСОБА_1 та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Крім того, ухвалою Чернігівського районного суду від 20 серпня 2021 року в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 22989, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія» Суперіум» 10 770, 71 грн у виконавчому провадженні № 66472223 від 12 серпня 2021 року.

Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

З метою надання професійної правничої допомоги між позивачем та адвокатом Пономаренко О.В . укладено договір про надання ОСОБА_1 правової допомоги від 17 серпня 2021 року.

Клієнту відповідно умов Договору було надано правову допомогу за цінами згідно Акту виконаних робіт від 18 серпня 2021 року і які були оплачені адвокату Пономаренко О.В., а саме консультація сторони щодо підстав і порядку звернення з позовом, складання та направлення запитів, написання та подання позовної заяви.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: Договір про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року, Ордер на надання правової допомоги, Акт виконаних робіт, квитанція до прибуткового касового ордера № 89 від 17 серпня 2021 року, розрахунок витрат на правову допомогу є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Тому, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 1454 грн. (908 грн. та 454 грн.( за забезпечення позову))

Керуючись ст.ст. 10-13, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Чернігівський відділ Державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 22898, вчинений 16 червня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» в сумі 10 770 грн. 71 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 3 000 грн. в рахунок понесених витрат на правову допомогу та 1 454 грн. в рахунок сплаченого судового збору, а всього 4 454 грн.

Продовжити дію заходів забезпечення позову на дев`яносто днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Хоменко Л.В.