Номер провадження: 22-ц/813/9055/21
Номер справи місцевого суду: 522/8639/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову, поданою до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 на період розгляду справи «про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми», передати дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 у строки не пізніше 16.00 години наступного дня від дати ухвали суду за місцем перебування Відповідача, а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року та задовольнити його заяву про забезпечення позову.

В судове засідання, призначене на 16.12.2021 року, з`явився апелянт ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, з огляду на таке.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 передати йому їх спільних дітей, буте свідчити про фактичне визнання судом обгрунтованості позову ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про тотожність заходів забезпечення позову задоволенню позовних вимог, при тому, що спір між сторонами ще не вирішується по суті.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього суд дійшов з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З аналізу ст. 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову N 9 від 22.12.2006 р., особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.

В поданій апеляційні скарзі апелянт посилається на те, що суть поданої ним заяви про забезпечення позову полягає в тому, щоб діти не були штучно позбавлені права отримувати любов та турботу кожного з батьків, крім того апелянт вважає, що у позовній заяві «про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми» по суті ніякої тотожності з поданою заявою про забезпечення позову не може бути. Апелянт зазначає, що ситуація з дітьми є критичною та загрозливою, оскільки рідному батьку вже тривалий час не дозволяють бачитися з дітьми та налаштовують дітей проти нього, тому заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову, на його думку, є вкрай необхідними, оскільки є реальна загроза здоров`ю дітей, що підтверджується документами, які як зазначає заявник додав до заяви про забезпечення позову.

На вказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що предметом майбутнього позову є спір про визначення місця проживання дітей сторін та визначення характеру побачень сторін з дітьми. Також, суд зазначив, що в даному випадку забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 передати йому їх спільних дітей, буте свідчити про фактичне визнання судом обгрунтованості позову ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про тотожність заходів забезпечення позову задоволенню позовних вимог, при тому, що спір між сторонами ще не вирішується по суті.

Однак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового вищевикладеного висновку про тотожність вимог позову з вимогами заяви про забезпечення позову, оскільки з заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 має намір звернутися до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з батьком.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити з інших підстав.

Так, ОСОБА_1 в поданій заяві просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання на період розгляду справи «про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми» передати йому дітей за місцем перебування Відповідача, а саме: АДРЕСА_1 ., що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Оскільки заявник в поданій заяві вказав про необхідність передати йому дітей за місцем перебування саме відповідача, а не його позивача ОСОБА_1 та оскільки відповідачем по справі зазначена ОСОБА_2 , тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 позбавлений права звертатись до суду з такими вимогами, які є неспівмірними з позовними вимогами.

Таким чином апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 22.12.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А.Гірняк

О.С.Комлева