Справа № 316/1048/18
Провадження № 4-с/316/7/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Куценка М.О.

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодара скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Камисов Андрій Якович, стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Енергодарського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кулбаєва Юлія Габідулівна, про визнання неправомірними дій щодо розрахунку заборгованості та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Камисова А.Я. звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеною скаргою, в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Кулбаєвоі Ю.Г. у виконавчому провадженні ВП №57380260 щодо: розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу 316/1048/18 станом на 01.09.2021 року; постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.05.2021 року;

- зобов`язати Головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Кулбаєву Ю.Г. у виконавчому провадженні ВП №57380260 усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу та складення нового розрахунку заборгованості по аліментам у відповідності до резолютивної частини судового наказу від 23.06.2018 року по справі №316/1048/18, а також скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.05.2021 року (а.с.1-6).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.11.2021 р. справу за скаргою призначено до розгляду (а.с.20).

Суб`єктом оскарження: головним державним виконавцем Енергодарського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кулбаєвою Ю.Г. (далі суб`єкт оскарження: головний держаний виконавець Кулбаєва Ю.Г.) надано до суду письмові заперечення проти скарги, в яких вважає скаргу безпідставною, дії головного державного виконавця правомірними, просить відмовити в задоволенні скарги (а.с.27-28зворот).

В судове засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Камисов А.Я. не з`явились, представником заявника надано до суду письмову заяву про розгляд справи без участі заявника та представника, вимоги скарги підтримав (а.с.60).

Суб`єкт оскарження: головний держаний виконавець Кулбаєва Ю.Г. та стягувач: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, заяв або клопотань про відкладення судового засідання до суду не надали.

Враховуючи відсутність підстав для відкладення слухання справи, суд вважає можливим провести розгляд скарги у відсутності учасників справи на підставі наявних у ній матеріалів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи №316/1048/18 (провадження №2-н/316/75/18) (далі матеріалів цивільної справи) та матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Встановлено, що на розгляді Енергодарського міського суду Запорізької області перебувала цивільна справа №316/1048/18 (провадження №2-н/316/75/18) за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за наслідками розгляду якої Енергодарським міським судом Запорізької області 23.06.2018 видано судовий наказ, який набрав законної сили 23.06.2018 (а.с.15-15зворот матеріалів цивільної справи, а.с.9-9зворот, 29-29зворот). Зазначеним судовим наказом призначено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.К-Дніпровська, К-Дніпровського району Запорізької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Маріуполь Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття (далі Судовий наказ).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби органи державної виконавчої служби дозволяли, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.477 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Постановою головного державного виконавця Кулбаєвої Ю.Г. від 09.10.2018 відкрито виконавче провадження №57380260 з виконання Судового наказу №316/1048/18 виданого 23.06.2018 (а.с.29-29зворот матеріалів цивільної справи, а.с.32-32зворот).

Відповідно до змісту письмової заяви ОСОБА_1 (заявник по справі) до начальника Енергодарського відділу державної виконавчої служби вх.№9011/18.19-36 від 09.07.2020, ОСОБА_1 відомо про судове рішення у справі №316/1048/18 та обов`язок щодо сплати аліментів на дітей (а.с.65-65зворот матеріалів цивільної справи), що не заперечується стороною скаржника. Крім того, відповідно до даних довідкового листа цивільної справи №316/1048/18, копія судового наказу 11.09.2020 була отримана ОСОБА_5 (представник заявника).

За зазначеного вище вбачається, що ОСОБА_1 (заявнику у справі) було відомо про видачу Судового наказу у цивільній справі №316/1048/18 (провадження №2-н/316/75/18) та відкриття за ним виконавчого провадження №57380260 з його примусового виконання, а отже і про обов`язок виконання Судового наказу як різновиду судового рішення (п.4 ч.1 ст.258 ЦПК України), що презюмується статтею 68 Конституції України.

Відповідно до ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Боржник ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження (ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»), у тому числі зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п.1, 3, 6 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до приписів абзацу 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Як встановлено, адреса ОСОБА_1 , як боржника, у Судовому наказі, зазначена як: АДРЕСА_1 (а.с.15 матеріалів цивільної справи, а.с.9, 29), яка співпадає з адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання (а.с.47).

Відповідно до положень пунктів 3, 14, 21, 22 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.3); викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні (п.14); отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п.21); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (п.22).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в иконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до приписів частини 3 статті 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами, у тому числі, обчислюється державним виконавцем.

Відповідно до частини 1 статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України, у разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Відповідно до 1 речення частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. 14.09.2021 складено розрахунок заборгованості по аліментам за період з жовтня 2019 року по серпень 2021 року (включно), загальний розмір якої станом на 01.09.2021 становить суму у 260977,76 грн. (далі оскаржуваний розрахунок) (а.с.7, 57зворот) та 02.05.2019 у виконавчому провадженні №57380260 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (далі оскаржувана постанова) (а.с.8, 40).

При цьому, як у Судовому заказі так і у письмовій заяві ОСОБА_1 від 09.07.2020 (а.с.65-65звортот матеріалів цивільної справи) місцем реєстрації та місцем проживання ОСОБА_1 вказано місто Енергодар.

Слід зазначити, що положеннями пункту 2 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці передбачено право державного виконавця виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п.2).

Обов`язок винесення державним виконавцем постанов передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 Закону, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці) визначено в абзаці 1 пункту 6 розділу XVI «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 зі змінами.

При цьому, при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаного обмеження - прямо передбачено зазначеною частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», адже застосування такого заходу слугує належному захисту прав дітей та сприяє встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку зі сплати аліментів, зменшенню заборгованості з їх сплати.

Заявником ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що ним надавалась до відділу державної виконавчої служби інформація про його проживання у іншій місцевості, відмінної від міста Енергодара.

Матеріали справи не місять і доказів того, що на день винесення оскаржуваної постанови та оскаржуваного розрахунку боржник ОСОБА_1 має джерела доходів, або отримує пенсію, соціальні виплати, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує відповідні виплати та їх розмір, працює за трудовими чи цивільно-правовими договорами, є фізичною особою-підприємцем, або про його останнє місце роботи, як і не надано доказів того, що ОСОБА_1 використовує транспортні засоби, як джерело для існування (п.1 ч.10 ст.71 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»), а судом таких доказів не встановлено.

Крім того, у суду відсутні докази того, що на день винесення оскаржуваної постанови - 02.05.2019 р. та проведення оскаржуваного розрахунку, заборгованість по аліментам у ОСОБА_1 була відсутня, або її сукупний розмір, з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, був меншим від сукупного розміру відповідних платежів за чотири місяці, як це визначено вищенаведеними положеннями законодавства.

Доказів наявності підстав визначених ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за яких не може бути застосовано до боржника тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи, що на час вжиття державним виконавцем визначеного Законом України «Про виконавче провадження» такого заходу як тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом погашена не була, стороною скаржника не спростовано, що її розмір був меншим за визначений Законом, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. не були порушені основні засади виконавчого провадження встановлені статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» та оскаржувані постанови прийнято з дотримання вимог законодавства.

Щодо визнання неправомірним оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.09.2021 проведеного головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г., судом встановлено, що головним державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, станом на зазначену дату, сукупний розмір якої склав 260977,76 грн. (а.с.7). Як вбачається із оскаржуваного розрахунку, при його проведенні, головним державним виконавцем було враховано платіж на загальну суму 3861,14 грн. грудень 2020 року, при цьому, будь-які відомості про джерела отримання доходу як-то і його розмір, які б надали можливість головному державному виконавцю проведення розрахунку розміру аліментів які підлягають до стягнення з боржника, відповідно до його заробітку (доходу) та вказували на можливість застосування інших показників ніж визначених абзацом 1 частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України, відсутні та не були надані суду і під час розгляду даної скарги. Крім того, скаржником не спростовано правомірності застосування показника розміру заробітку взятого головним державним виконавцем для проведення оскаржуваного розрахунку розміру, які підлягають сплаті ОСОБА_1 , враховуючи, що місцем його проживання є місто Енергодар Запорізька область, а судом належних підстав для неприйняття розміру заробітку для даної місцевості, визначеного головним державним виконавцем, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що головний державний виконавець Кулбаєва Ю.Г. діяла в межах наданих їй законом повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 95, 247, 258-261, 263, 352, 354, 447, 449-451, 453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Камисов Андрій Якович, стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Енергодарського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кулбаєва Юлія Габідулівна, про визнання неправомірними дій щодо розрахунку заборгованості та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення о до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням положень п.п.15.5 п.15 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. О. Куценко