22-ц/804/1652/21
220/61/21

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року місто Маріуполь

справа № 220/61/21

провадження № 22-ц/804/1652/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Баркова В.М., Зайцевої С.А.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області у складі судді Фисун Л.С. від 31 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

14 січня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що з метою отримання банківських послуг 04 січня 2017 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в процесі користування карткою збільшився до 14 500 грн, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, проте відповідач порушив зобов`язання і станом на 12 жовтня 2020 року має заборгованість 46 034 грн 97 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 17 991 грн 22 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК - 6 286 грн 20 коп., нарахованої пені 19 089 грн 22 коп.

Позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інсанції

Заочним рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 березня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 січня 2017 року у вигляді заборгованості за тілом кредиту станом на 12 жовтня 2020 в розмірі 6 456,51 грн 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 294 грн 70 коп.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, пені, штрафів, виду кредитної картки, тому стягненню підлягає тіло кредиту з урахуванням внесених відповідачем платежів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

30 квітня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення в частині простроченого тіла кредиту у сумі 11 534 грн 71 коп. і процентів за користування кредитом, нарахованих згідно зі ст. 625 ЦК України у сумі 6 286 грн 20 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в цій частині в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір відповідачем у встановленому законом порядку не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладання чи не укладання кредитного договору, тож вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами договору.

Під час підписання анкети-заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування. Таким чином, відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції. Отже, відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладенність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певну згоду на них.

Суд безпідставно відмовив у стягненні вдсотків за ст. 625 ЦК України, порушив норми матеріального права та безпідставно звільнив відповідача від частини обов`язків за договором з одних лише формальних міркувань.

Безпідставним є рішення суду щодо відмови у стягненні простроченого тіла кредиту, оскільки наявність цієї заборгованості встановлена у рішенні від 31 березня 2021 року. З позовної заяви і розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 12 жовтня 2020 року наявна заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17 991,22 грн і ця сума повністю складається з простроченого тіла кредиту. Проте, задовольивши вимоги у частині стягнення тіла кредиту у сумі 6 456,51 грн, судом відмовлено у стягненні іншох частини кредиту у сумі 11 534,71 грн.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в апеляційній інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Барков В.М., Мальцева Є.Є.

Ухвалою апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційна скарга позивача залишена без руху, АТ КБ «ПриватБанк» запропоновано доплатити судовий збір у сумі 252 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Барков В.М., Зайцева С.А.

Ухвалою апеляційного суду від 16 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Ухвалою апеляційного суду від 22 червня 2021 року справа призначена до судового розглядуза правилами, встановленими для розгляду справи, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

04 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 15).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с.16) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, які позивачем не підписані (а.с. 17-71).

В підписаній позивачем анкеті-заяві від 04 січня 2017 року відсутні посилання на умови кредитування, встановлену відсоткову ставку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 12 жовтня 2020 року становить 46 034 грн 97 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 17 991 грн 22 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК - 6 286 грн 20 коп., нарахованої пені 19 089 грн 22 коп.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України здійснюється за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення частини простроченого тіла кредиту і процентів за користування кредитом, нарахованих згідно зі ст. 625 ЦК України, в іншій частини рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідач станом на 12 жовтня 2020 року має заборгованість за тілом кредиту 17 991,22 рн, з яких 11 534,71 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 286,20 грн заборгованість за поточним тілом кредиту.

Проте суд першої інстанції відмовив в стягненні 11 534,71 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, не навівши ніяких мотивів такому висновку, з чим апеляційний суд не може погодитись.

Апеляційний суд звертає увагу, що укладений між сторонами кредитний договір від 04 січня 2017 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 17 991,22 грн в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд доходить висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеного тіла кредиту, яке становить 17 991,22 грн та складається з: 11 534,71 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6 286,20 грн заборгованості за поточним тілом кредиту, яку суд першох інстанції стягнув з відповідача.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 04 січня 2017 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК, в сумі 6 286 грн 20 коп.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 6 286,20 грн, з чим погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги позивача про безпідставність висновку суду про відмову у стягненні вдсотків за ст. 625 ЦК України, апеляційний суд визнає необгрунтованими, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані банком Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про відсоткову ставку, сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Банк посилається на анкету-заяву позичальника від 04 січня 2017 року, але анкета -заява сама по собі не є належним підтвердженням, що саме такі умови, про які просив позичальник при її заповненні, були закладені в кредитний договір.

Пред`являючи вимоги про погашення заборгованості, банк просив стягнути зокрема заборгованість за нарахованими процентами на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК станом на 12 жовтня 2020 року, при цьому посилався на п.2.1.1.2.12 Умов та Правил, що почали діяти з 1 березня 2019 року.

Тобто, у зв`язку із порушенням умов повернення кредиту, відповідач повинен повернути борг з відсотками 86,4% для карти «Універсальна», 84,0% для карти «Універсальна Голд».

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, при визначені розміру заборгованості заборгованість за нарахованими процентами на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК станом на 12 жовтня 2020 року, банк пославшись на Тарифи обслуговування по вищевказаним кредитним картам та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, провів нарахування заборгованості за ставками, розміром та порядком нарахування, визначеними цими документами, в сумі 6 286,20 грн станом на 12 жовтня 2020 року, що не відповідає встановленим у справі обставинам та суперечить висновкам суду, які не оскаржуються позивачем, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (04 січня 2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14 січня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням вищевикладеного суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України в сумі 6 286 грн 20 коп., вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням викладеного, враховуючи межі апеляційного оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення простроченого тілу кредиту в розмірі 11 534,71 грн підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про стягнення з відповідача зазначеної суми на користь банку.

Рішення суду в частині відмови в стягненні заборгованість за нарахованими процентами на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК станом на 12 жовтня 2020 року в розмірі 6 286,20 грн ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права та відповідно до положеньч. 1 ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позовні вимоги заявлені на суму 46 034,97 грн, а задоволені на суму 17 991,22 грн, тобто на 39,08 %.

При подачі позову банк сплатив судовий збір в розмірі 2 102,00 грн, тому пропорційно розміру задоволених вимог йому підлягає відшкодуванню відповідно доположень ст. 141 ЦПК України 821,46 грн, а судом першої інстанції на відшкодування судових витрат стягнуто з відповідача на користь банку 294,70 грн, тому рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні і з відповідача на користь банку належить стягнути у відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, 821,46 грн, та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 1 330,67 грн, враховуючи суму сплаченого судового збору 3 405 грн за подачу апеляційнох скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення простроченого тілу кредиту в розмірі 11 534,71 грн скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Велика Новосілка Донецької області, ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адресу: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.01.2017 року станом на 12 жовтн 2020 року у вигляді заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 11 534 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривні) 71 коп.

Заочне рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 березня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Велика Новосілка Донецької області, ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адресу: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, в розмірі 821 (вісімсот двадцять одна) гривня 46 коп.

В решті заочне рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Велика Новосілка Донецької області, ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адресу: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1 330 (одна тисяча триста тридцять) гривень 67 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді В.М. Барков

С.А. Зайцева