Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/467/21
Провадження № 2/644/1191/21
17.12.2021

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року

Орджонікідзевський районній суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Саркісян О.А.,

при секретарі - Анохіній А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за борговою розпискою в розмірі 3500 доларів США та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.10.2015 року відповідач за попередньою усною домовленістю взяв в борг 3500 грн доларів США у ОСОБА_3 . На підтвердження чого написав власноруч розписку. До теперішнього часу відповідач не повернув борг. 09.12.2020 року ОСОБА_3 склав вимогу про повернення коштів. 09.12.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір відступлення права вимоги. Згідно якого позивач став кредитором за борговою розпискою від 28.10.2015 року, яка написана ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 16.03.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходило. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 28.10.2015 року ОСОБА_4 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3500 доларів США, про що останній надав розписку, яку засвідчив своїм підписом.

09.12.2020 року ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів за борговою розпискою.

Згідно договору відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2020 року ОСОБА_3 передав права вимоги і став кредитором за борговою розпискою від 28.10.2015 року, яка написана ОСОБА_2 , а також права, які забезпечують виконання зобов`язань та інші права, пов`язані із правами вимоги по зазначених договорах, у тому числі у повному обсязі.

Відповідно до п. 7 договору ОСОБА_2 09.12.2020 року був повідомлений про відступлення права вимоги, що підтверджується копією повідомлення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено у ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порядок підтвердження виконання зобов`язання регламентований ст. 545 ЦК України.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Згідно зі ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 545 ЦПК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Оскільки оригінал боргового документа знаходився у позивача та наданий суду для залучення до матеріалів справи, факт неповернення відповідачем суми позики позивачем доведений.

Відповідачем не надано доказів виконання зобов`язань за борговою розпискою від 28.10.2015 року.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Така правова позиція викладена в Постанові ВП ВС від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц (14-465цс18).

Таким чином, з відповідача підлягає стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 3500 доларів США.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження цього позивачем наданий суду договір про надання правової допомоги від 11.01.2021 року, копію квитанції від 29.10.2021 року, з якої вбачається, що позивач сплатив адвокату Никонової М.О. 10000,00 грн. , тому ці вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір становить 951 грн. 65 к. і підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач був звільнений від його сплати при подачі позову. Вказаний розмір судового збору був розрахований, виходячи з того, що на день ухвалення даного судового рішення офіційний курс НБУ становив за 1 долар США 27 грн.19 к., тобто 3500 доларів США становить 95165 грн., а один відсоток від цієї суми складає 951 грн.65 к.

Керуючись ст.ст. 207, 526, 610, 626, 639, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 76-83, 133,137, 141, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 28.10.2015 року у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 951 грн.65 к. грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи Харківському апеляційному суду безпосередньо або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ПІН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ПІН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.А.Саркісян