Справа № 344/7601/21
Провадження № 2/344/2839/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

секретаря Федоришин М.З.

за участю

представника позивача Греська В.В.

представник відповідача 1 Бойка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів за товар неналежної якості, відшкодування моральної шкоди та стягнення сплаченого гарантійного внеску, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в травні 2021р. до суду з позовом до Тернопільського районного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про розірвання договору купівлі-продажу ТЗ марки DAEWOO модель SENS Т13110, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладеного 02.11.2015 року між відділом ДВС Тернопільського районного управління юстиції, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 ; стягнення з Тернопільського районного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) сплачених згідно протоколу проведених електронних торгів від 08.12.2014р. коштів у розмірі 18043.77грн.; відшкодування з Тернопільського районного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) моральної шкоди в розмірі 10 000грн.; стягнення з ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України сплачений гарантійний внесок в розмірі 949.67грн.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 08.12.2014р. він на електронних публічних торгах, організованих відповідачами, придбав арештоване майно - ТЗ марки DAEWOO модель SENS Т13110, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , характеристика: автомобіль в непрацездатному стані, частково розкомплектованому стані, не експлуатується за призначенням, технічний стан незадовільний (в додатках до звіту оцінки майна: з наявністю фар, дверей, коліс, задньої кришки багажника, сидінь в салоні, двигуна, заднього бампера) за ціною 18043.77грн., попередньо сплативши ще гарантійний внесок в сумі 949.67грн.. Сплата ним всіх коштів підтверджується Актом про проведені електронні торги від 02.11.2015р. Водночас, 06.02.2015р. в присутності позивача як переможця торгів та попереднього власника ТЗ ОСОБА_2 (боржника у ВП), який був зберігачем майна, було складено державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції Акт про те, що автомобіль в абсолютно розібраному стані, відсутні: фари, задній бампер, задня кришка багажника, капот, проводка, двоє дверок, три колеса, передня ходова розкомплектована, салон, стеля та підлога салону, передня панель, відсутній блок запобіжник. Тобто, ТЗ був в гіршому стані ніж продано, а тому відповідач 1 не вправі був складати Акт про проведені електронні торги від 02.11.2015р. В зв`язку з таким видом купленого ТЗ, від якого ключі та необхідні документи покупцю не були передані, як і самий автомобіль, не було також складено Акту приймання-передачі між продавцем та покупцем, позивач звернувся 06.11.2015р. із заявою до відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції, оскільки останній знав, що товар проданий не відповідає умовам договору, не відповідає характеристиці та опису лоту товару перед продажем, однак відповідь не отримав до часу звернення з даним позовом. Отже, через істотні порушення умов договору купівлі-продажу, такий підлягає розірванню в судовому порядку, а сплачені кошти поверненню. Моральна шкода в розмірі 10 000грн. завдана внаслідок недоліків продукції за п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.23 ЦК України.

14.06.2021р. року відповідач подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки сам ж позивач підтвердив у позові про те, що 06.02.2015р. в його присутності та за його підписом був складений Акт про невідповідність товару, отже ним пропущено строки позовної давності, яка за ст.681 ЦК України вираховується в 1 рік, зокрема до вимог пов`язаних з недоліками проданого товару, строки сплили 06.02.2016р., що є окремою підставою відмови у позові. Окрім того, спірні правовідносини не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», так як набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник ОСОБА_2 (а в даному спорі який є і зберігачем майна та несе відповідальність за ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»), продавцями є ДВС та організатор торгів, однак останні не є суб`єктами господарювання, яким визначає саме так продавця даний закон (за п.18 ст.1), а переможець торгів покупець ОСОБА_1 , а тому правовідносини по продажу регулюються Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Мінюсту від 22.12.2015р. №2710/5, а не ЦК України. Враховуючи це, відповідальність за розкомплектацію та незбереження майна, що винесене на продаж несе зберігач автомобіля ОСОБА_2 (він же й попередній власник майна), і саме зберігач може відшкодовувати дану шкоду, в т.ч. і моральну.

15.07.2021р. подано позивачем відповідь на відзив та заяву про поновлення строку позовної давності, який вважає не пропущеним, оскільки відповіді на звернення від 06.11.2015р. не отримав, а листом від 05.02.2021р. відповідач 1 повідомив на запит, що виконавче провадження №39404895 не перебуває у них.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку проти позову заперечив, посилаючись на відзив на позов та надані пояснення. Додатково зазначив, що отримані від позивача, як переможця торгів, кошти були перераховані стягувачу у виконавчому провадженні (банку), а тому вимога про повернення коштів з ДВС є взагалі безпідставна. В зв`язку з неналежним зберіганням автомобіля зберігачем-власником ОСОБА_2 , після встановленого факту щодо цього 06.02.2015р., саме орган ДВС звернувся про порушення кримінального провадження за неналежне зберігання арештованого майна. Придбаний ТЗ та всі необхідні до нього документи й речі, позивач отримати сам відмовився, при цьому, що йому було відомо про зберігання автомобіля боржником та подальше отримання ТЗ після торгів саме у зберігача майна, як і можливий огляд ТЗ перед його покупкою і участю у торгах, і жодних дій по не підписанню чи непередачі реалізованого майна орган ДВС не вчиняв, через відмову саме покупця в його отриманні. Щодо самого звернення переможця торгів-позивача до відповідача, то таке вже знищене за давністю зберігання.

Відповідач 2 в судові засідання не з`явився, з 2015 р. знаходиться в стані припинення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу розірвання укладеного договору куплі-продажу автомобіля в результаті проведених електронних торгів.

Судом встановлено, що 08.12.2014р. відбулися електронні публічні торги щодо продажу арештованого майна - ТЗ марки DAEWOO модель SENS Т13110, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , у виконавчому провадженні №39404895, стартова ціна 18993.44грн. (а.с.18-22). Опубліковано додатковий опис: автомобіль в непрацездатному стані, частково розкомплектованому стані, не експлуатується за призначенням, технічний стан незадовільний, пошкодження лакофарбованого покриття, сліди відновлювальних робіт.

З двох учасників (позивач подав заявку 18.11.2014р.), переможцем на торгах 08.12.2014р. став учасник 7 ОСОБА_1 , який запропонував стартову ціну 18993.44грн. (а.с.30), кошти в сумі 18043.77грн. мали бути оплачені після торгів до 22.12.2014р., що ним і зроблено, а попередньо сплатив позивач ще й гарантійний внесок в сумі 949.67грн.. Сплата ним всіх коштів підтверджується Актом про проведені електронні торги від 02.11.2015р. (а.с.40). Позивач доводив, що в додатках до звіту оцінки майна на фото таблицях, які були опубліковані на сайті (а.с.23-29), автомобіль ще до продажу був з наявністю фар, дверей, коліс, задньої кришки багажника, сидінь в салоні, двигуна, заднього бампера.

Водночас, 06.02.2015р. в присутності позивача як переможця торгів та попереднього власника ТЗ ОСОБА_2 (боржника у ВП), який був зберігачем майна, було складено по місцю зберігання ТЗ в смт.Березовиця державним виконавцем відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції Акт про те, що автомобіль в абсолютно розібраному стані, відсутні: фари, задній бампер, задня кришка багажника, капот, проводка, двоє дверок, три колеса, передня ходова розкомплектована, салон, стеля та підлога салону, передня панель, відсутній блок запобіжник (а.с.31-39).

Отже, судом встановлено, що 06.02.2015р. позивачу, як вірно доводив представник відповідача 1, вже стало відомо про те, що ТЗ був в гіршому стані ніж в додатковому описі майна, яке виставлялось на продаж. При цьому, заява про поновлення строку позовної давності не є взагалі обгрунтовананою позивачем і не береться судом до уваги. Водночас, враховуючи те, що дійсно пропущено строк звернення до суду, в задоволенні позову слід відмовити не за строками позовної давності, на переконання суду, а за недоведеністю позовних вимог.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу, яким за правовими відносинами є Акт про проведення електронних торгів від 02.11.2015р., позивач вказав на те, що звернувся 06.11.2015р. із заявою до відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції про повернення йому коштів та інших супутніх витрат, а також притягнення до відповідальності зберігача за неналежне зберігання арештованого майна автомобіля (а.с.41), оскільки ВДВС на його переконання знав, що проданий товар не відповідає умовам договору, не відповідає характеристиці та опису лоту товару перед продажем. Відповідь не отримав до часу звернення з даним позовом, а тому вважає, що триває порушення його прав, яке не є обмеженим у часі і строк не є пропущений або підлягає поновленню за даних підстав.

Заперечуючи вимоги в цій частині, представник відповідача 1 вказав, що 06.02.2015р. в його присутності та за його підписом був складений Акт про невідповідність товару, отже ним пропущено строки позовної давності, яка за ст.681 ЦК України вираховується в 1 рік, зокрема до вимог пов`язаних з недоліками проданого товару, строки сплили 06.02.2016р., що є також і окремою підставою відмови у позові. Власником відчужуваного майна був боржник по виконавчому провадженню - ОСОБА_2 (який є і зберігачем майна), а тому саме він несе відповідальність за ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», про що й було повідомлено органи досудового розслідування про виявлене правопорушення. При цьому, що орган ДВС до моменту продажу арештованого майна на торгах, не було відомо про те, що автомобіль перебуваючи на зберіганні фізичної особи уже є в іншому (гіршому) стані, ніж за проведеною оцінкою майна до продажу, а сам покупець з невідомих причин не вважав за необхідне ознайомитись та оглянути товар, який він має намір придбати. Враховуючи це, відповідальність за розкомплектацію та незбереження арештованого майна, що винесене на продаж, несе саме останній зберігач такого автомобіля ОСОБА_2 (він же й власник автомобіля). А тому, вимога про розірвання договору купівлі-продажу не підлягає до задоволення, як по строках позовної давності, так і в зв`язку з тим, що саме покупець мав право перевірити майно перед продажем, щоб пересвідчитись в співмірності його характеристики, при цьому орган ДВС не був зберігачем майна ні до продажу, ні тим паче після продажу, процедура прийняття рішень (дій) у виконавчому провадженні та щодо самого продажу ТЗ - не порушувалась.

Судом у даній справі не вдалось з`ясувати в який саме час (приблизний день, місяць, рік) такий автомобіль був розкомплектований та не збережений, і ким саме (попереднім зберігачем Слободяник чи останнім зберігачем ОСОБА_3 , коли відбувалась така зміна зберігача ТЗ сторона відповідача 1 не зазначила, але підтвердила, що зміна така відбувалась), зокрема чи до 08.12.2014р. (день продажу на торгах), чи в період з 08.12.2014р. до 06.02.2015р., тобто часу виявлення позивачем та органом ДВС такого автомобіля в гіршому стані. Так, представник позивача підтвердив під час розгляду цивільної справи, що, як до проведення торгів 08.12.2014р., так і до дня огляду 06.02.2015р. після таких торгів, позивач не оглядав придбане ним на торгах рухоме майно, представник відповідача 1 ж вказав, що на час проведення оцінки та фото фіксажу ТЗ зробленого для оцінки, майно було в тому стані, що й винесено на прилюдні торги, в обов`язки ДВС після передачі майна на збереження зберігачу не входило постійне (щоденне) перевіряння стану майна, так як перед покупкою саме покупець зацікавлений оглянути майно, яке має намір придбати, й ймовірно після торгів могла відбутися така розкомплектація автомобіля зберігачем ОСОБА_2 ..

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ст.62 (ч.1,2) Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час проведення торгів) реалізація арештованого майна, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого згідно п.2 наказу Мінюсту України від 16.04.2014р. №656/5 (діючого на час проведення торгів, та який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції № 2710/5 від 22.12.2015) згідно п.1 р.І арештоване майно (далі - майно) це рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації; гарантійний внесок - грошовий завдаток, який за одним лотом сплачує фізична або юридична особа - учасник електронних торгів, розмір якого визначений, виходячи зі стартової ціни лота, та дорівнює сумі винагороди організатору електронних торгів за надані ним послуги з реалізації майна; прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

За розділом ІІ (п.1,4,6,7) реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зберігачами можуть бути в т.ч. боржник, або інші особи. Зберігач зобов`язаний забезпечити зберігання майна у приміщенні, яке відповідає торговельно-технологічним, санітарно-гігієнічним і протипожежним нормам, його демонстрацію та передачу переможцю електронних торгів.

Зміст інформаційного повідомлення про електронні торги повинен містити в т.ч. відомості про зберігача (прізвище, ім`я, по батькові (найменування), контактний телефон, електронна адреса (за наявності); відомості про майно, що виставляється на електронних торгах, його склад, характеристики, опис; місцезнаходження майна; фотографічне зображення майна; порядок ознайомлення з майном.

Якщо продажу підлягає транспортний засіб, в інформації про майно додатково зазначаються: в т.ч. комплектація.

Оформлення результатів електронних торгів, врегульовано р. VI цього Порядку (п.1,2). Так, після закінчення електронних торгів на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів по лоту у день проведення таких електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня. Протокол електронних торгів роздруковується переможцем електронних торгів із Особистого кабінету, підписується та передається особисто або через представника Організатору або надсилається засобами зв`язку на поштову адресу Організатора. У разі підписання протоколу за допомогою електронного цифрового підпису протокол надсилається переможцем із Особистого кабінету на електронну адресу Організатора. Підписаний протокол має надійти до Організатора не пізніше семи робочих днів з дати отримання протоколу переможцем в Особистому кабінеті. Не пізніше наступного робочого дня після надходження від переможця електронних торгів підписаного протоколу його копія направляється Організатором до відповідного органу державної виконавчої служби.

На підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня підписання протоколу здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку: зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між продажною ціною придбаного лота і сумою винагороди Організатору за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок органу державної виконавчої служби; сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається Організатору в рахунок оплати наданих ним послуг з проведення електронних торгів (п.1 р. VIII).

Всі ці дії позивачем були вчинені, протокол підписано, розрахунок повний здійснено за придбаний ТЗ.

Водночас, після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Затверджений акт державний виконавець надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. Копія акта надсилається стягувачу, боржнику та Організатору (п.4, 6, 7 р. VIII).

На з`ясування судом обставин складання даного Акту органом ДВС аж у листопаді 2015р., представник відповідача 1 зазначив, що оскільки з грудня 2014р., ставши переможцем електронних торгів ОСОБА_1 тільки у лютому 2015р. вперше оглянув придбане авто, яке, як зазначено вище, було неналежно збережене ймовірно саме боржником-зберігачем ОСОБА_2 та відмовився приймати таке майно після огляду, що також підтверджено представником позивача і в судових засіданнях, а за законом такий Акт про проведені електронні торги складається в обов`язковому порядку за наслідком та результатами проведених торгів і проведеної оплати за придбане майно, то й тому такий Акт був складений, але пізніше.

Як зазначено у вищевказаному Порядку (п.8-10) Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Цей акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.

Переможець електронних торгів, а в даному спорі позивач, зобов`язаний був отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. У разі отримання майна пізніше семи робочих днів з дати отримання акта витрати на зберігання майна в період, що перевищує вказані вище сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів.

В зв`язку з таким видом купленого ТЗ (невідповідність майна до виставленого на продаж через електронні торги) за який несе відповідальність, на переконання сторони позивача, відповідач 1 Тернопільський районний відділ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), від якого ключі та необхідні документи покупцю ним так і не були передані, як і не передано самий автомобіль, не було також складено Акту приймання-передачі між продавцем та покупцем, позивач просив розірвати договір купівлі-продажу майна.

За змістом норм ст.ст.655, 657 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Нормою ст.615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, з даних норм законодавства слідує, що у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Договором відмова від зобов`язання чи розірвання не визначалась сторонами. Законом ж передбачено право на розірвання договору в судовому порядку одною стороною договору тільки у разі істотного порушення договору другою стороною, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У випадку проведення електронних торгів, які не визнані недійсними в судовому порядку, та складання Акту про проведені електронні торги, який є остаточним та єдиним документом, що після вчинення всіх дій покупцем, підтверджує виникнення права власності на придбане майно у нього, договір, який би можна розірвати з підстав істотного порушення договору - не складається.

Суду при розгляді спірних правовідносин позивач в позові та представник в судових засіданнях доводив, що відповідач 2 (в стадії припинення з 2015 року) не дотримався чинних на той час вимог законодавства щодо проведених торгів, хоча й вимог про визнання Акту про проведені електронні торги від 02.11.2015р. недійсним не ставилось, як і не довів, що відповідач 1 знав під час проведення торгів (хоча орган ДВС не є організатором торгів), що товар проданий позивачу, який ним не оглядався ні перед торгами, ні одразу після торгів, не відповідає умовам договору, не відповідає характеристиці та опису лоту товару, вчиненого задовго ще до торгів та складання оцінки автомобіля (сторони не надали суду пояснень чи доказів щодо часу складання звіту про оцінку, який не зберігся за терміном зберігання, але така оцінки передувала декільком місяцям до проведення торгів). Не довів і те, що відповідач 1 не зреагував на звернення позивача в т.ч. про повернення коштів, оскільки такі кошти одразу після сплати були перераховані стягувачу Пат «Кредитпромбанк», з відрахуванням витрат по виконавчому провадженню. Гарантійний внесок, який просить позивач стягнути з організатора торгів також є безпідставним, оскільки торги не визнавались недійсними, вимог щодо цього також не пред`являлось, про що вказано вище.

Так, за вимогами ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час проведення торгів) майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов`язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

За ч.2 ст.87 цього ж закону, за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

У виконавчому провадженні, стороною якого позивач не був, але відбулася реалізація майна боржника через торги, було визначено зберігача, зі зміною такого після торгів на боржника Лазаровича, кримінальне провадження №0000668 від 25.12.2015р. по неналежному зберіганню майна, на даний час є незавершене. Позивач у цьому кримінальному провадженні має статус потерпілого, про що ним зазначено у процесуальних заявах та поясненнях предс тавника позивача.

Верховний Суд у справі від 11.06.2020р. №607/10251/17 (в якому з подібних обставин виявлення покупцем розкомплектації придбаного ТЗ, але з вимогами про оскарження самих торгів) зазначив, що відповідно до статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом. Виходячи з предмету спору, підстав позову, характеру прав покупця (позивача), які він вважав порушеними, колегія суддів вважає неможливим їх захист в обраний позивачем спосіб - визнання недійсним торгів. Це не перешкоджає особі, за наявності правових підстав, захистити свої права у спосіб передбачений законом, а саме статтею 678 ЦК України. Наявність певних недоліків придбаного ним товару (автомобіля) можуть бути підставою для застосування наслідків передбачених статтею 678 ЦК України До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 155/291/17 (провадження № 61-7837св18).

Позивач ОСОБА_1 обрав спосіб захисту розірвання (відмова) від договору та повернення коштів, хоча норми даної ст.678 ЦК України ним і не застосовувались в доведенні та обґрунтуванні вимог, як і не доводилось належними доказами про те, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) він як покупець має таке право за законом протягом 1 року з часу виявлення таких недоліків, однак ним не враховано, що орган ДВС та організатор торгів, які визначені позивачем саме як відповідачі, не є його виготовлювачем чи зберігачем. Водночас, вимоги щодо безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків могли бути також пред`явлені до зберігача арештованого майна у виконавчому провадженні, який був одночасно і його власником, як в межах пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні, так і окремо в позовному провадженні цивільного процесу.

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права, якщо таке порушене.

За підсумками оцінки всіх доказів окремо та у сукупності, окрім вищевказаного суд підсумовує, що позивач був наділений правом на ознайомлення з майном, яке мав намір придбати, однак цим правом не скористався. Із фотознімків розміщених на веб-сайті організатора торгів (які виконані не перед самими торгами, а при складанні звіту про оцінку майна, тобто за певний період ще до проведення торгів) було зрозуміло, що автомобіль й так знаходиться у незадовільному стані. Разом з тим, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торів, мають самостійний спосіб оскарження, а дії такі позивач не оскаржував в т.ч. щодо несвоєчасного складання правочину - Акту про проведення електронних торгів, про що він доводив в даних спірних правовідносинах, неправомірність дій на його переконання про виставлення на торги товару неналежної якості, дій про визначення зберігача, тощо. Іншого судом не встановлено, отже порушення права позивача зазначеними ним відповідачами, у обраний спосіб захисту позивачем розірвання договору з поверненням коштів за придбаний товар, які не знаходяться у відповідача 1, а перераховані були стягувачу у виконавчому провадженні, про що неодноразово наголошувалось представнику позивача, не доведено перед судом.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, такий захист здійснюється у спосіб, передбачений у частині другій статті 16 ЦК України.

Згідно ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст.58, 59, 62, 87 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 610, 611, 615, 651, 655-657, 677 ЦК України ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів за товар неналежної якості, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2021 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА