РІШЕННЯ Іменем України
м. Балаклія 24 червня 2021 року Справа №610/381/19 2/610/507/2021

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючий - суддя Купін В.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисової В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Омельницької Т.В.,

прокурора Кривича І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення, Харківської обласної прокуратури, Ізюмської окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції,

про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,-

установив:

08.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебуванням під слідством та судом на загальну суму 5 000 000,00 гривень, у тому числі:

- внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, пред`явлення обвинувачення, визнання підозрюваним та обвинуваченим, тобто перебування під слідством та судом 2 000 000,00 гривень;

- внаслідок незаконного затримання і тримання під вартою, застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та покладення пов`язаних із ним обмежень, тобто обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання та інше 2 000 00,00 гривень;

- внаслідок незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуків 500 000,00 гривень;

- внаслідок незаконного накладення арешту на майно 500 000,00 гривень;

- судові витрати компенсувати за рахунок держави.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив, що його обвинувачували у вчиненні злочинів, які він не вчиняв. Досудове слідство за обвинуваченнями, висунутими відносно нього у кримінальній справі № 10120036 від 11.09.2012 (в подальшому кримінальне провадження № 0000647 від 17.11.2014) за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України тривало 4 роки 3 місяці 1 день (кримінальну справу порушено 11.09.2012, постанова про закриття кримінального провадження прийнята 12.12.2016). Кримінальне провадження органом досудового розслідування закрито на підставі п.1 ч.1 ст.184 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Досудове слідство за обвинуваченням за чч.1,2 ст.263 КК України тривало 5 років 7 місяців 2 дні (обвинувачення пред`явлене 14.11.2012, 17.11.2014 зареєстроване кримінальне провадження № 0000647 за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, чч. 1,2 ст.263 КК України. 12.12.2016 із кримінального провадження № 0000647 за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, чч. 1.2 ст. 263 КК України виділене кримінальне провадження № 0002014 за чч.1,2 ст.263 України. 03.03.2018р. із кримінального провадження № 0002014 від 12.12.2016 за чч.1,2 ст.263 КК України виділено кримінальне провадження № 0002014 за ч.2 ст.263 КК України. Тобто орган досудового розслідування незаконно здійснював процесуальні дії та заходи щодо нього 5 років 7 місяців 2 дні за відсутності взагалі подій кримінальних правопорушень за чч.1,2 ст.263 КК України.

Позивач незаконно перебував під вартою з 20.00 год. 11.09.2012 по 21.08.2013, тобто 11 місяців 10 днів за обвинуваченнями, за якими в подальшому встановлена відсутність подій кримінальних правопорушень. Позивач був обмежений у своїх конституційних правах протягом 5 років 5 місяців 10 днів, оскільки відносно нього була обрана міра запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, яка була відібрана 21.08.2013 суддею Балаклійського районного суду Харківської області, скасована постановою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 31.01.2019.

Так під час затримання позивача одночасно співробітниками міліції було затримано його цивільну дружину ОСОБА_2 . При цьому її долю та місцезнаходження йому ніхто не повідомив. 11.09.2012 року ОСОБА_2 затримано в порядку ст.115 КПК України (в редакції 1960 року) за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, 14.11.2012 відносно неї порушено кримінальну справу за ч.4 ст.358 КК України, 14.09.2012 продовжено строк тримання під вартою до 18.09.2012. Крім того, 18.09.2012 відносно ОСОБА_2 обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Зазначений запобіжний захід було скасовано постановою Балаклійського районного суду Харківської області лише 01.10.2019.

Протягом тривалого часу позивач був позбавлений можливості користуватися вилученим та арештованим майном, а саме офісною технікою, нерухомим майном, грошовими коштами, автотранспортними засобами, земельною ділянкою. Вказане майно не було передане під відповідальне зберігання, що стало наслідком його втрати.

11.09.2012 під час проведення обшуку за місцем його мешкання органом досудового слідства незаконно та за відсутності відповідного судового рішення проведений обшук автомобіля позивача. Факт незаконного проведення обшуку майна позивача підтверджується постановами про закриття кримінальних проваджень № 0002014 від 12.12.2016 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України та № 0002014 від 03.03.2018 за ч.2 ст.263 КК України.

Він зазнав незаконного втручання у своє особисте життя та власність, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через незаконні дії органу досудового розслідування. Органом досудового слідства були штучно та свідомо створені процесуальні перешкоди для реалізації права на захист, обмежене право на отримання інформації у кримінальному провадженні. Наявність запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а згодом підписка про невиїзд тривалий час принижували його авторитет, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності порушило його нормальні сімейні зв`язки, спричинило йому тяжкі душевні страждання та вимагали від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участі третіх осіб: Головного Управління МВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, Прокуратури Харківської області, Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області, Лозівської місцевої прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду були задоволені частково; вирішено стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 1 000 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду. В іншій частині позову було вирішено відмовити.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15.09.2020 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.03.2021 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2020 та постанову Харківського апеляційного суду від 15.09.2020 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 справу передано для розгляду судді Купіну В.В.

Ухвалою від 08.04.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління МВС України в Харківській області, Прокуратура Харківської області, Головне управління Національної поліції в Харківській області, Лозівська місцева прокуратура Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним перебуванням під слідством та судом, було прийнято до провадження, призначено підготовче засідання.

16.04.2021 до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Омельницької Т.В., про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить: стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебування під слідством та судом загальну суму 3 560 000,00 гривень, в тому числі:

- на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних притягнення до кримінальної відповідальності, пред`явлення обвинувачення, визнання підозрюваним, обвинуваченим, підсудним, застосування міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та покладення пов`язаних із нею обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання в сумі 1 950 000,00 грн.,

- на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних затримання, взяття під варту, тримання під вартою в сумі 660 000,00 грн.,

- на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного накладення арешту на майно, тобто позбавлення можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном в сумі 450 000,00 грн.

- на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуків в сумі 500 000,00 грн.

У заяві про зменшення позовних вимог зазначено, що оскільки стосовно позивача відбулися декілька подій, з настанням яких Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» від 04 березня 1996 року N 266/94-ВР визначає право постраждалої особи на відшкодування завданої ними шкоди, позивач, враховуючи наведені в позовній заяві обґрунтування, він просить про відшкодування моральної шкоди, завданої йому кожною із незаконних процесуальних дій, які були вчинені стосовно нього та якими були обмежені його конституційні права.

З урахуванням того, що відносно позивача мали місце декілька подій, з настанням яких Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» від 04 березня 1996 року И266/94-ВР, визначає право постраждалої особи на відшкодування завданої ними шкоди, позивач враховуючи наведені в позовній заяві обґрунтування, вважає за можливе просити про відшкодування моральної шкоди, завданої йому кожною із незаконних процесуальних дій, які були вчинені щодо нього та якими були обмежені конституційні права позивача.

При визначенні суми відшкодування позивач просив врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 203/3541/15-ц, в якій суд касаційної інстанції визнав обґрунтованим відхід від простого застосування положень ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та збільшення суми компенсації у кратному розрахунку до мінімального розміру заробітної плати.

Позивач вважає обґрунтованою, і такою, що підтверджується наведеними обґрунтуваннями та доказами, співмірною та справедливою вимогу про відшкодування моральної шкоди в таких розмірах:

- на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних притягнення до кримінальної відповідальності, пред`явлення обвинувачення, визнання підозрюваним, обвинуваченим, підсудним, застосування міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та покладення пов`язаних із нею обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання та інше, тобто перебування під слідством та судом, що тривало протягом 5 років 5 календарних місяців 10 календарних днів (65 календарних місяців 10 днів - з 12.08.2013 по 31.01.2019), в сумі 1 950 000,00 грн., виходячи із наступного розрахунку:

6 000,00 грн.* х 5** х 65*** = 1 950 000,00 грн., де

* - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01,2021р.

** - коефіцієнт збільшення розміру мінімальної заробітної плати у зв`язку із обмеженнями, пов`язаними перебуванням на підписці про невиїзд (Постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 203/3541/15-ц та Постанова Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 755/5870/19);

*** - кількість місяців перебування під слідством.

- на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних затримання, взяття під варту, тримання під вартою протягом 11 календарних місяців 10 календарних днів (з 11.09.2012 по 21.08.2013) - 660 000,00 грн., виходячи із наступного розрахунку:

6 000,00 грн.* х 10** х 11**** = 660 000,00 грн., де

* - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021;

** - коефіцієнт збільшення розміру мінімальної заробітної плати у зв`язку із обмеженнями, пов`язаними перебуванням під арештом (Постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 203/3541/15-ц та Постанова Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 755/5870/19);

**** - кількість місяців перебування під арештом.

- на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного накладення арешту на майно, тобто позбавлення можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном, що тривало протягом 6 років 3 календарних місяців 1 календарний день (75 календарних місяців - з 11.09.2012 по 12.12.2018) в сумі 450 000,00 грн., виходячи із наступного розрахунку:

6 000,00 грн.* х 75** - 450 000,00 грн., де

* - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021р.

** - кількість місяців перебування майна під арештом.

- на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуків в сумі 500 000,00 грн.

- Всього загальна сума позовних вимог становить:

1 950 000,00 грн. + 660 000,00 грн. +450 000,00 грн. + 500 000,00 грн.= 3 560 000,00 грн.

Наполягаючи на застосуванні відповідних коефіцієнтів при відшкодуванні моральної шкоди, а саме вимагаючи про відшкодування такої шкоди в збільшеному порівняно із мінімальною заробітної платою розмірі, позивач виходить із тяжкості вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, про що викладено вище, час та зусилля, що були потрібні для відновлення попереднього стану, тривалий термін досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи щодо позивача (загалом 6 років 4 місяці та 20 днів), що становить майже 15 % загальної тривалості життя позивача від часу його повноліття та на момент припинення незаконного перебування під слідством та судом, тобто 15% свого продуктивного життя позивач був змушений присвятити захисту від безпідставних та незаконних звинувачень і ця втрата життєвого часу є фактично невиправною, а тому саме це довготривале перебування позивача у стані життєвої фрустрації об`єктивно свідчить про глибокі душевні страждання, а значний термін перебування під слідством і судом в даному випадку виправдовує вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди із відповідним кратним перевищенням її розміру від мінімально встановленого законом.

Ухвалою від 27.04.2021 за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача Державну казначейську службу України належним відповідачем Державою Україна в особі Державної казначейської служби України; залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним перебуванням під слідством та судом як співвідповідачів: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення, Харківську обласну прокуратуру, Ізюмську окружну прокуратуру, Головне управління Національної поліції в Харківській області в особі Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області; витребувано у Балаклійському відділі поліції ГУНП в Харківській області матеріали кримінального провадження № 0000647 від 17.11.2014, матеріали кримінального провадження № 0002014 від 12.12.2016, № 0000237 від 03.03.2018.

Ухвалою від 14.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач підтримав зменшені позовні вимоги у судовому засіданні, просив заявлене задовольнити.

Представник позивача у судовому засідання підтримала позовні вимоги з урахуванням зменшених позовних вимог з підстав, неведених у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог.

Прокурор Кривич І.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважав суму відшкодування моральної шкоди завищеною. Тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представники відповідачів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення, Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце його проведення повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву, заяв або клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Постановою про порушення кримінальної справи і прийнятті її до свого провадження слідчого відділу СУ ГУМВС України в Харківській області Петрова А.С. від 11.09.2012 порушено кримінальну справу у відношенні ОСОБА_1 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживанням довірою, вчинене в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Листом від 11.09.2012 ОСОБА_1 було повідомлено про порушення кримінальної справи відносно нього (т.1 а.с.101, 102).

Постановою про порушення кримінальної справи у відношенні особи від 11.09.2012 слідчого відділу СУ ГУМВС України в Харківській області Петрова А.С. порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання довірою вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. (т.1 а.с. 103-105, 106).

Постановою від 15.10.2012 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за фактом зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, листом від 16.10.2012 позивачу надіслано копію вказаної постанови (а.с. 110, 111 т.1).

Постановою від 15.10.2012 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за фактом зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, вказана постанова була надіслана позивачу 16.10.2012 (а.с. 112, 113 т.1).

Постановою від 18.10.2012 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, за фактом носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, листом від 18.10.2012 позивачу надіслано копію вказаної постанови (а.с. 114, 115 т.1).

Постановою від 14.11.2012 порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за фактом внесення в офіційний документ завідомо неправдивих відомостей, а також складання та видачу посадовою особою завідомо неправдивих документів, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, 14.11.2012 позивачу надіслано копію вказаної постанови (а.с. 116-117, 118 т.1).

Постановою від 12.11.2012 змінено підстави порушення кримінальної справи з ч.3 ст.358 КК України на ч.2 ст.366 КК України. Порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за фактом складання та видачі посадовою особою завідомо неправдивих документів, яке потягло за собою тяжкі наслідки, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. Порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2 (дружини позивача) за фактом співучасті у складанні та видачі посадовою особою завідомо неправдивих документів, яке потягло тяжкі наслідки, вчинене за попередньою домовленістю групою осіб, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.366 КК України. 12.11.2012 позивачу надіслано копію вказаної постанови (а.с.119-124, 125 т.1).

Постановою від 14.11.2012 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, 14.11.2012 копію вказаної постанови надіслано позивачу (а.с. 126-129, 130 т.1).

Постановою від 14.11.2012 змінено підстави порушення кримінальної справи за фактом заволодіння майном в особливо великому розмірі, яке належить співвласникам майнових сертифікатів колишнього КСП «Заповіт Леніна», правонаступником якого є ТОВ «Залиманське», з ч.4 ст.190 КК України на ч.5 ст.191 КК України, порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з а ч.5 ст.191 КК України (а.с. 131-135 т.1).

Постановою від 15.11.2012 об`єднано кримінальні справи №№ 10120036, 10120043, 10120044, 10120046, 10120049, 10120050, 10120051, 10120052 в одне провадження за № 10120036 (а.с.137-142 т.1).

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 26.11.2012 скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області Петрова О.С. від 11.09.2012 про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину за ч.4 ст.190 КК України залишено без задоволення (а.с.107-109 т.1).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.09.2012 постановлено провести обшук за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 143 т.1).

11.09.2012 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с. 146-165 т.1).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.09.2012 постановлено провести обшук за місцем реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого був складений протокол обшуку від 27.09.2012 (а.с. 166, 167 т.1).

Постановами Київського районного суду м. Харкова від 07.09.2012 постановлено провести обшуки у будівлях, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами обшуку було складено 11.09.2012 протокол обшуку (а.с. 169, 172, 175, 178-179 т. 1).

ОСОБА_1 був затриманий на підставі ст. 115 КПК України, про що було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 11.09.2012 о 20.00 годині та корінець до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.09.2012 (а.с. 180, 181 т.1).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.09.2012 обрано відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч.4 ст.190 КК України, міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою (а.с. 184-185 т.1).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2012 строк тримання під вартою ОСОБА_1 по кримінальному провадженню № 10120036 продовжено до 4 місяців, тобто до 11.01.2013 (а.с. 191-192 т.1).

Постановою від 12.09.2012 ОСОБА_1 залучено у якості обвинуваченого і пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (а.с. 183-185 т.1).

Постановою від 16.11.2012 ОСОБА_1 залучено у якості обвинуваченого і пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.1,2 ст.366, чч. 1,2 ст.263 КК України (а.с. 197-213 т.1).

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області Петрова О.С. від 13.09.2012 накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку, а саме: мобільний телефон «Samsung», диктофон «Panasonic» в чохлі з гарнітурою, мобільний телефон «Samsung» в чохлі з сім-картою оператора МТС, Мобільний телефон «Samsung»з сім-картою оператора Київстар, мобільний телефон «Nokia», системний блок ПК, DVD ROM-LG, друкарську механічну машинку «Underwood», фотоапарат «Sony» в чохлі, відеокамеру «JVC» без акумулятора в чохлі, ноутбук «ASUS» з сумкою, принтер струйний «EPSON», які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 215 т.1).

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області Петрова О.С. від 13.09.2012 накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 216 т.1).

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області Петрова О.С. від 25.09.2012 накладено арешт на будівлі житлового домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 217 т.1).

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області Петрова О.С. від 31.10.2012 накладено арешт на земельну ділянку, площею 2,0000 га, розташовану на території Залиманської селищної ради Балаклійського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0414 (а.с. 218 т.1).

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області Петрова О.С. від 31.10.2012 накладено арешт на транспортні засоби, які зареєстровані за ПП «Фельдграу»: «Урал 375», 1984 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , «ЗИЛММЗ 554», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , «ГАЗ 5201», 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , «ГАЗ-САЗ 3507», 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , «ГАЗ-САЗ 3507», 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , «САЗ 3507», 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 , «МАЗ 5429», 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 , «ГАЗ 5312», 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_8 , «КАМАЗ 55102», 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_9 , ЗИЛ 431412, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_10 , ЗИЛ 431412, 1993 року випуску, д.н.з. НОМЕР_11 , «ГАЗ 330210», 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_12 , «ГАЗ 3307», 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_13 , «ПАЗ 672», 1979 року випуску, д.н.з. НОМЕР_14 , «УАЗ 3303», 1994 року випуску, д.н.з. НОМЕР_15 , «ВАЗ 2121», 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_16 , ВАЗ 21213, 1995 року випуску, д.н. НОМЕР_17 (а.с. 305 т.1).

Із відповіді Балаклійського БТІ від 05.10.2012 вбачається, що станом на 05.10.2012 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю контору за адресою: АДРЕСА_1 та нежитловий об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 220 т.1).

19 листопада 2012 року прокуратура Харківської області направила до Балаклійського районного суду Харківської області кримінальну справу № 10120036 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.5 ст.191, ч.2, 1 ст.366, ч.1,2 ст.263 КК України та ОСОБА_3 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.263 КК України. Справа зареєстрована в суді 20.11.2012 року (а.с.221 т.1).

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.366, ч.2 ст.263, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК України (а.с.1- 112 т.2).

Відповідно до постанови попереднього розгляду справи Балаклійського районного суду Харківської області від 18.12.2012 судове засідання було призначене на 08.01.2013, міра запобіжного заходу була залишена попередня (а.с.116 т.2).

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 18.03.2013 у задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_1 про зміну міри запобіжного заходу із тримання під вартою на підписку про невиїзд відмовлено (а.с. 117 т.2).

Згідно постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 21.08.2013 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_3 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.263 КК України, направлено для проведення додаткового розслідування прокурору Харківської області. Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, що підлягало до негайного виконання- звільнення його з-під варти в залі суду (а.с.118-145 т.2).

Суддею ОСОБА_5 21.08.2013 було відібрано у ОСОБА_1 підписку про невиїзд (а.с.146 т.2).

Відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.01.2014 постанову Балаклійського районного суду Харківської області від 21.08.2013 скасовано, а справу направлено на новий розгляд, міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишено підписку про невиїзд (а.с. 147-170 т.2).

Відповідно до ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 повернуто кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.263 КК України, повернуто прокурору Харківської області для усунення істотних недоліків КПК України (а.с. 171-172 т.2).

За висновком експертного дослідження №001 від 27.02.2014 зображення підпису від імені заступника прокурора Харківської області Миронова С.В. на першому аркуші обвинувального висновку по кримінальній справі № 10120036 за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 нанесене за допомогою рельєфного еластичного кліше (факсиміле) (а.с. 113-115 т.2).

Відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 02.10.2014 ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 залишено без змін (а.с. 173-174 т.2).

Згідно з витягом з ЄРДР 17.11.2014 року відомості за матеріалами правоохоронних та контролюючих органів від 12.09.2012 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000647 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, за ч. 1 ст. 263 КК України 10.12.2015, за ч.1 ст.366 КК України 10.12.2015 (а.с. 175-176 т.2).

Відповідно до постанови слідчого Слюсарчук О.В. від 26.12.2014 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення йому речей, які були вилучені у нього під час обшуку 11.09.2012 у кримінальному провадженні № 0000647 від 17.11.2014 відмовлено в частині повернення речей, які визнані речовими доказами, решту речей, по яким було відмовлено у визнанні речовими доказами повернути ОСОБА_1 після встановлення їх місця знаходження (а.с. 180-181 т. 2).

Відповідно до постанови від 26.12.2014 слідчого Слюсарчук О.В. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 25.12.2014 про відміну постанови про обрання стосовно нього запобіжного заходу у кримінальному провадження № 0000647 від 17.11.2014 відмовлено (а.с. 182-183 т.2).

Відповідно до постанови від 30.12.2014 слідчого Слюсарчук О.В. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29.12.2014 про встановлення місцезнаходження і вилучення для проведення слідчих дій табелю виходів, відомостей нарахування основної та додаткової заробітних плат, відомості з нарахувань премій і одноразової матеріальної допомоги колишніх працівників ПП «Агрофірма «Меліса» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2005 року по 2012 рік відмовлено, оскільки ОСОБА_1 був свідком у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 184-185 т.2).

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_6 від 30.12.2014 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29.12.2014 про закриття кримінального провадження № 0000647 в частині стст. 191, 366 КК України за ст.284 КПК України на підставі того, що докази зібрані по кримінальному провадженню з порушенням Конституції України та Кримінально-процесуального законодавства відмовлено, оскільки ОСОБА_1 був свідком у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 186-187 т.2).

Відповідно до постанови слідчого Слюсарчук О.В. від 30.12.2014 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29.12.2014 року про допит 178 потерпілих відмовлено, оскільки ОСОБА_1 був свідком у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 188-189 т.2).

Відповідно до постанови слідчого Слюсарчук О.В. від 30.12.2014 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29.12.2014 про закриття кримінального провадження № 0000647 в частині стст. 191, 366 КК України за ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю можливого потерпілого відмовлено, оскільки ОСОБА_1 був свідком у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 190-191 т.2).

Відповідно до постанови слідчого Слюсарчук О.В. від 30.12.2014 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29.12.2014 про проведення вибухово-технічної експертизи гранати, яку знайшли у нього у автомобілі, проведення експертизи патронів, які знайдені у нього в автомобілі, проведення дактилоскопічної експертизи на предмет наявності його відбитків пальців на гранаті та патронах, встановити, чи є постанова суду на обшук його автомобіля, встановити на якій підставі слідчий ОСОБА_7 кваліфікував нібито перебування штик ножа у нього в автомобілі, який був на стоянці, як носіння за ст. 263 КК України відмовлено, оскільки ОСОБА_1 був свідком у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 192-193 т.2).

Відповідно до постанови від 30.12.2014 слідчого Слюсарчук О.В. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 29.12.2014 про встановлення місцезнаходження і вилучення для проведення слідчих дій табелю виходів, відомостей нарахування основної та додаткової заробітних плат, відомості з нарахувань премій і одноразової матеріальної допомоги бувших працівників ПП «Агрофірма «Меліса» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2005 року по 2012 рік відмовлено, оскільки ОСОБА_1 був свідком у вказаному кримінальному провадженні (а.с.194-195 т.2).

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_6 від 14.01.2015 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 12.01.2015 про долучення до протоколу допиту у якості свідка ОСОБА_1 копій документів відмовлено (а.с. 196-197 т.2).

Відповідно до постанови слідчого Слюсарчук О.В. від 22.01.2015 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання йому для ознайомлення матеріалів справи № 10120036 відмовлено, оскільки він є свідком (а.с. 198-199 т.2).

Відповідно до постанови слідчого Слюсарчук О.В. від 22.01.2015 у задоволенні клопотання про допит ОСОБА_1 у якості свідка відмовлено (а.с. 200-201 т.2).

Відповідно до постанови слідчого Слюсарчук О.В. від 03.04.2015 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2014 про надання йому інформації по кримінальному провадженню № 0000647 відмовлено (а.с. 202-203 т.2).

Постановою від 01.05.2015 закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000647 від 27.02.2015 закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, речові докази, вилучені у ОСОБА_1 під час обшуків, повернуто власникам (а.с. 205-209 т.2).

Постановою прокурора прокуратури Балаклійського району Буднік Р.А. від 16.07.2015 постанову про закриття кримінального провадження від 01.05.2015 скасовано (а.с. 213-214 т.2).

Постановою прокурора прокуратури Балаклійського району Харківської області Буднік Р.А. від 15.10.2015 кримінальне провадження № 0000647 від 17.11.2014 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.5 ст.191 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с. 215-219 т.2).

Постановою заступника прокурора Балаклійського району Харківської області Шульга С.Ю. від 10.12.2015 постанову про закриття кримінального провадження від 15.10.2015 скасовано (а.с. 221-222 т.2).

Постановою прокурора прокуратури Балаклійського району Харківської області Буднік Р.А. від 10.12.2015 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000647 від 17.11.2014, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч.1 ст.263, ч.1 ст.366 КК України (а.с. 223-228 т.2).

Постановою слідчого Слюсарчук О.В. від 10.12.2015 скасовано арешт на майно, який був накладений постановами слідчого від 13.09.2012, 25.09.2012 та 31.10.2012 (а.с. 231-233 т.2).

Відповідно до ухвали слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 15.02.2016 постанову прокурора від 10.12.2015 про закриття кримінального провадження № 0000647 скасовано (а.с. 234-235 т.2).

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 01.07.2016 зобов`язано Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області ознайомити ОСОБА_1 з усіма матеріалами кримінального провадження № 0000647, в яке увійшла кримінальна справа № 10120036, зобов`язано видати позивачу витяг із кримінального провадження № 0000647 (а.с. 238-239 т.2).

Постановою слідчого Слюсарчук О.В. від 28.03.2016 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000647 від 27.02.2015, закрито у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення (а.с. 1-5 т.3).

Постановою заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Миргородського Е.О. від 14.07.2016 постанову про закриття кримінального провадження від 28.03.2016 скасовано (а.с. 7-8 т.3).

Постановою слідчого Слюсарчук О.В. від 03.08.2016 у задоволенні клопотання про повідомлення про підозру ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000647 від 17.11.2014 відмовлено (а.с. 10-11 т.3).

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 05.09.2016 постанову слідчого від 03.08.2016 скасовано (а.с. 19 т.3).

Постановою слідчого Слюсарчук О.В. від 12.12.2016 кримінальне провадження № 0000647 від 17.11.2014 закрито у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення (а.с. 26-30 т.3).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 12.12.2018 ОСОБА_1 повернуто гроші у сумі 1900 гривень (а.с. 33 т.3).

Постановою слідчого Слюсарчук О.В. від 26.01.2017 кримінальне провадження за № 0002014 від 12.12.2016 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 37-38 т.3).

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 19.05.2017 постанову слідчого Слюсарчук О.В. від 26.01.2017 про закриття кримінального провадження скасовано (а.с. 44-45 т. 3).

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 05.04.2018 скасовано постанову слідчого Горлач Є.В. від 19.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0002014 (а.с. 68-70 т. 3).

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 05.04.2018 скасовано постанову слідчого Горлач Є.В. від 19.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0000237 (а.с. 71-73 т.3).

Постановою слідчого Горлач Є.В. від 17.05.2018 кримінальне провадження № 0002014 від 12.12.2016 закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (а.с. 74-77 т.3).

Постановою слідчого Горлач Є.В. від 17.05.2018 кримінальне провадження № 0000237 від 03.03.2018 закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України (а.с. 78-80 т.3).

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 31.01.2019 скасовано обраний стосовно ОСОБА_1 постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 21.08.2013 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд та скасовано покладені на нього обов`язки (а.с. 97-99 т.3).

Обставини притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 (на той час цивільної дружини позивача) підтверджуються постановою про порушення кримінальної справи від 11.09.2012; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.09.2012 та корінцем до нього; поданням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 14.09.2012; постановою про продовження строку тримання під вартою до 18.09.2012; постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.09.2012 про відмову в задоволенні подання органу досудового слідства про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді; підписки про невиїзд; постановою про закриття кримінального провадження від 10.07.2019 (т.3 а.с. 100-118).

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч.7 ст.1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Усі наведені вище випадки є самостійними підставами відшкодування моральної шкоди. Отже, за кожну з незаконних процесуальних дій органів досудового слідства та прокуратури, суду особа може вимагати відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.

Згідно з ч.2, 3 ст.13 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, від 24 квітня 2017 року в справі № 6-2885цс16, від 22 червня 2017 року в справі № 6-501цс17.

Частинами п`ятою, шостою статті 4 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Позивачем доведено, що він зазнав незаконного втручання у своє особисте життя та власність, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через дії органу досудового розслідування. Тримання під вартою, а згодом підписка про невиїзд тривалий час принижували авторитет позивача, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності порушило його нормальні сімейні зв`язки, спричинило йому тяжкі душевні страждання та вимагали від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя. Органом досудового слідства були створені процесуальні перешкоди для реалізації прав та свобод позивача.

Так, 11.09.2012 ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 115 КПК (в ред. 1963 року). З моменту затримання він мав процесуальний статус підозрюваного.

16.11.2012 ОСОБА_1 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.366, ч.2 ст.263, ч.1 ст.263 КК України (з цього моменту ОСОБА_1 мав статус обвинуваченого).

21.08.2013 постановою Балаклійського районного суду Харківської області кримінальну справі № 2001/5383/2012 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.366, ч.2 ст.263, ч.1 ст.263 КК України направлено прокурору Харківської області для додаткового розслідування, міру запобіжного заходу ОСОБА_1 із тримання під вартою змінено на підписку про невиїзд.

Отже, в період попереднього (досудового) слідства ОСОБА_1 перебував під вартою в слідчому ізоляторі м.Харкова з 20.00 години 11.09.2012 по 21.08.2013, тобто 11 місяців та 10 календарних днів.

Відтак з 21.08.2013 по 31.01.2019 ОСОБА_1 знаходився на підписці про невиїзд, тобто 5 років 5 місяців та 10 календарних днів.

Таким чином, позивач без відповідної правової підстави перебував під кримінальним переслідуванням 65 місяців на 10 календарних днів. При цьому 11 місяців та 10 календарних днів він утримувався під вартою, внаслідок чого був ізольований від суспільства, що є надзвичайною мірою впливу на особу та кардинальним чином впливає на його життя. Після цього позивач також був обмежений у вільному виборі місця перебування, оскільки стосовно нього було застосовано підписку про невиїзд.

Також позивач більше шести років був позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм рухомим майном, вилученим під час проведення обшуків. Арешт на майно було скасовано лише 12.12.2018 За вказаний час, з урахуванням стрімкості технічного прогресу, дане майно, яке складалось з аудіо- та відеотехніки, офісної техніки та мобільних телефонів, значно втратило свою цінність порівняно з тією, яку мало на момент вилучення.

Крім того, більше трьох років позивач також був позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, на яке теж був накладений арешт.

Суд вважає обґрунтованим та доведеним той факт, що у зв`язку з кримінальним переслідуванням з боку правоохоронних органів, які згодом закрили кримінальне провадження стосовно позивача за відсутності події злочину, останній зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав значних страждань. Крім того, незаконне притягнення ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності також порушило у значній мірі нормальні сімейні відносини і родинні зв`язки.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги представлені позивачем численні докази з цього приводу, що містяться в матеріалах кримінальних справ, які були дослідженні під час судового розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 24.03.2021, якою було скасовано рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у даній справі, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, тобто з інших підстав, ніж неправомірне перебування під слідством та судом, судам необхідно виходити із загальних положень про відшкодування шкоди, які вимагають враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд повинен з`ясувати усі фактичні підстави позову, якими обґрунтовано як обставини спричинення, так і розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмірі моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2021 року становить 6000,00 гривень.

Внаслідок заподіяння позивачеві моральної шкоди, завданої незаконними притягненням до кримінальної відповідальності, пред`явленням обвинувачення, визнанням підозрюваним та обвинуваченим, застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та покладанням пов`язаних з ним обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання, тобто перебуванням під слідством, її мінімальний розмір за 65 місяців 10 днів повинен розраховуватися відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» з розрахунку мінімальної заробітної плати на час ухвалення судового рішення, тобто на 2021 рік, в сумі 6000 грн за кожен місяць перебування під слідством та судом, та визначається судом у розмірі 390 000,00 грн.:

6000,00 грн * 65 = 390 000,00 (грн.), де

65 кількість місяців перебування під слідством і судом;

6000,00 грн. - розмір мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок незаконних затримання і тримання під вартою, суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком, здійсненим з урахуванням позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 203/3541/15-ц, зі збільшення суми компенсації (відповідно до розміру, співмірного з мінімальним розміром заробітної плати) за період затримання і тримання під вартою у 10 разів. Тому суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок незаконних затримання і тримання під вартою за 11 місяців та 10 календарних днів у розмірі 680 000,00 грн.:

(6000,00 грн. х 11 міс.) + (6000 грн. х 10 дн.) : 30 х 10 = 680 000,00 (грн.), де

11 міс. кількість місяців затримання та перебування під вартою;

10 дн. кількість днів затримання та перебування під вартою;

30 кількість днів в календарному місяці;

6000,00 грн. - розмір мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення;

10 - коефіцієнт, обраний судом, як достатній для визначення суми компенсації заподіяної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачеві внаслідок незаконного накладення арешту на майно, тобто позбавлення можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним його майном, яке тривало 6 років 3 календарних місяців 1 календарний день, суд керується принципами верховенства права, розумності, виваженості і справедливості, та вважає, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 50 000,00 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачеві внаслідок незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуків суд керуючись принципами верховенства права, розумності, виваженості і справедливості, вважає, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 50 000,00 грн.

Таким чином, загальна сума відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 становить 1 170 000,00 гривень:

(680 000,00 + 390 000,00 + 50 000,00 +50 000,00).

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України та вважає необхідним компенсувати їх за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись стст. 3, 55, 56 Конституції України, стст. 23, 1176 ЦК України, стст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_18 ) на відшкодування моральної шкоди 1 170 000,00 (один мільйон сто сімдесят тисяч) гривень, у тому числі:

-на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних притягнення до кримінальної відповідальності, визнання підозрюваним, обвинуваченим, підсудним, застосування запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд та покладення пов`язаних із нею обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання в сумі 390 000,00 (триста дев`яносто тисяч) гривень;

-на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних затримання, взяття під варту, тримання під вартою в сумі 680 000,00 (шістсот вісімдесят тисяч) гривень;

-на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного накладення арешту на майно, тобто позбавлення можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном в сумі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень;

-на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуків в сумі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень;

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_18 .

Відповідач 1: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, .

Відповідач 2: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі голови комісії з припинення, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, .

Відповідач 3: Харківська обласна прокуратура, місцезнаходження: 61050, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, .

Відповідач 4: Ізюмська окружна прокуратура, місцезнаходження: 64300, Харківська область м.Ізюм вул.Донця-Захаржевського, б.4.

Відповідач 5: Головне управління Національної поліції в Харківській області в особі відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 64207, Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Жовтнева, буд. 33.

Повний текст рішення складений 02 липня 2021 року.

Суддя