Провадження №4-с/756/171/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Оболонський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Тихої О.О.,

за участі секретаря судового засідання Кренджеляк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яцків А.П., заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яцків А.П., заінтересована особа: ОСОБА_2 , у якій просить: визнати неправомірним повідомлення державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яцків А.П. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 02.11.2021 року б/н; зобов`язати державного виконавця прийняти виконавчий лист №2-1782 від 05.03.2010 для подальшого виконання з дня його первісного отримання.

В обґрунтування скарги заявник зазначила, що 05.03.2010 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-1782 з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.02.2010 у справі №2-1782/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 доходів щомісячно, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2009 року, та до досягнення дитиною повноліття.

29.10.2021 року представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат Овсянко О.С. звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби міста Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про примусове виконання рішення про стягнення аліментів.

10.11.2021 року заявником отримано повідомлення Оболонського відділу державної виконавчої служби міста Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) №б/н про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника.

Заявник вважає, що під час розгляду та прийняття рішення про відмову у прийнятті до виконання виконавчого документу державним виконавцем було допущено низку порушень, які призвели до порушення прав стягувача та прийняття незаконного рішення, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з вказаною скаргою.

Заявник надала суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, просила скаргу задовольнити з викладених у нійпідстав.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду скарги повідомлені у встановленому законом порядку. ЇХ неявка, згідно з вимогами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, зміст скарги та додані до неї документи, суд приходить до наступного.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст. 447-453).

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 22.02.2010 рішенням Оболонського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини доходів щомісячно, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2009 року, та до досягнення дитиною повноліття.

05.03.2010 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-1782 з примусового виконання вищевказаного рішення.

29.10.2021 року представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат Овсянко О.С. звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби міста Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про примусове виконання рішення про стягнення аліментів.

Згідно з повідомленням державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яцків А.П. від 02.11.2021 виконавчийлист №2-1782 від 05.03.2020 повернуто стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п. 6, ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення (суду) на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно

з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб)або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження

боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особив Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб -за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків

або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею,

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладенів постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 жовтня

2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18)та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановівід 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 рокуу справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи),а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числій конфіденційну. Отже, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржникає підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним».

Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду Українивід 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, а також постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у цивільній справі №639/2561/18-ц.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд`було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло

б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду»

(HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, отже, наявні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яцків А.П. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.11.2021 року за виконавчим листом №2-1782 від 05.03.2010 року, і повернення виконавчого листа до Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для подальшого виконання, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимоги скарги в частині зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання з дня його первісного отримання задоволенню не підлягають, оскільки нормами чинного законодавства передбачено стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яцків А.П., заінтересована особа: ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яцків А.П. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.11.2021 року за виконавчим листом №2-1782 від 05.03.2010 року.

Зобов`язати державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яцків А.П. прийняти виконавчий лист №2-1782 від 05.03.2010 до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха