КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/4203/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4999/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Зінченко О.М.,-

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь суму коштів у розмірі 507 297 грн 45 коп., яка складається з 462 808 грн 00 коп. заборгованості (коштів сплачених за договором), 36 124 грн 39 коп. пені, 3 271 грн 00 коп. 3 % річних та 5 094 грн 06 коп. інфляційного збільшення суми боргу, та судовий збір у розмірі 5 072 грн 98 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір підряду на будівництво № 01/07/19, за умовами якого підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання комплексу будівельно-монтажних робіт з будівництва дерев`яної конструкції, як окремої будівлі, на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що він сплатив суму коштів у загальній сумі 462 808 грн, проте відповідач не виконав роботу у встановлений договором термін, не надав у встановлені строки проміжні акти здачі-приймання виконаних робіт, не надав позивачу виконавчу, технічну документацію, а також паспорти та сертифікати на використані матеріали й обладнання.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, останній повинен повернути замовнику сплачені кошти, а також пеню, 3 % річних та втрати від інфляції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ФОП ОСОБА_2 зазначив, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та дотримано норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду.

Встановлено, що 01 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір підряду на будівництво № 01/07/19.

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання комплексу будівельно-монтажних робіт з будівництва дерев`яної конструкції, як окремої будівлі, на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 2.1. договору, загальний термін виконання робіт підрядником за цим договором передбачено за таким графіком. Дата початку виконання робіт (за умови, виконання замовником вимог п. 2.2. договору) - не пізніше 01.08.2019 р. дата закінчення робіт по будівництву об`єкта - не пізніше 25.08.2019 р. (за умов, виконання замовником вимог п. 2.2. договору).

Пунктом 2.4. договору, передбачено, що строки виконання робіт (будівництва об`єкта) пропорційно збільшуються на час, який пов`язаний з часом існування нижченаведених обставин:

2.4.1. виникнення обставин непереборної сили.

2.4.2. виникнення критичної кількості днів з погодними умовами які унеможливлюють заплановані роботи по причині неможливості дотримання технології та умов безпечного ведення робіт.

2.4.3. невиконання або неналежне виконання замовником своїх зобов`язань, а саме: порушення умов фінансування; несвоєчасне надання будівельного майданчика (згідно п. 2.2. договору); несвоєчасне надання проектної та дозвільної документації, ресурсів (п. 2.2. договору).

2.4.4. дії третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт.

Загальна сума цього договору складається з витрат підрядника та вартості робіт, що виконується підрядником за цим договором, та складає 462 830 грн (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.4. договору, оплата за цим договором здійснюється замовником у такому порядку:

1) 48 168 грн (скидка за дом);

2) 134 750 грн сплачується одразу після укладення цього договору;

3) 23 140 грн (скидка за баню);

4) 187 346 грн (сплачується по приїзду спеціалістів і першої частини конструкцій на ділянку забудови);

5) 69 426 грн сплачується по закінченню робіт (прийняття робіт).

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що він сплатив відповідачу суму коштів у загальному розмірі 462 808 грн. Проте в порушення умов договору, підрядник не виконав роботи у встановлений термін - до 25 серпня 2019 року, не надав проміжні акти здачі-приймання виконаних робіт, не надав виконавчу та технічну документацію, паспорти та сертифікати на використовувані матеріали й обладнання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що будинок не побудований, відповідач до будівництва не приступив, на земельній ділянці взагалі нічого немає.

Заперечуючи проти позовних вимог, ФОП ОСОБА_2 зазначив, що комплекс робіт з будівництва виконаний на 80 %. Підставою для зупинення виконання робіт стала несплата позивачем, передбаченої п. 4.4. договору суми коштів у розмірі 187 346 грн. У зв`язку із зазначеним, замовнику було направлено претензію щодо неналежного виконання зобов`язання.

Встановлено, що ОСОБА_1 на виконання умов договору підряду було сплачено: 134 750 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 20 від 14 березня 2019 року (підстава договір підряду на будівництво № 01/07/19); 182 918 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 21 від 13 травня 2019 року (підстава договір підряду на будівництво № 01/07/19); 23 140 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 22 від 04 липня 2019 року (підстава договір підряду на будівництво № 01/07/19).

Платіжні доручення від 20 серпня 2019 року на суму 50 000 грн, від 21 серпня 2019 року на суму 25 000 грн, від 23 серпня 2019 року на суму 20 000 грн, від 26 серпня 2019 року на суму 20 000 грн, від 27 серпня 2019 року на суму 7 000 грн, колегія суддів не вважає належними та допустимими доказами на підтвердження здійснення оплати за договором підряду на будівництво № 01/07/19, оскільки зазначені платіжні документи містять призначення платежу «переказ особистих коштів» та не містять жодних реквізитів які б свідчили, що вказані кошти є оплатою за договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Згідно ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, встановлено, що ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі: 134 750 грн, 182 918 грн, 23 140 грн.

Утім, доказів на підтвердження сплати, передбаченої п. 4.4. договору підряду, суми у розмірі 187 346 грн матеріали справи не містять.

У зв`язку із непроведенням платежів в повному обсязі, ФОП ОСОБА_2 було направлено вимогу ОСОБА_1 .

В свою чергу ОСОБА_1 вказав, що будівництво було завершено іншим підрядником. На підтвердження зазначеного позивачем надано договір від 25 вересня 2019 року та акт виконаних робіт від 24 жовтня 2019 року.

Відповідно до наданого позивачем акту приймання виконаних робіт від 24 жовтня 2019 року, новий підрядник приватний підприємець ОСОБА_3 виконав:

- демонтаж стовпів несучої стіни;

- укріплення конструкцій несучих стін балками перекриття;

- монтаж стін перекриття;

- антисептування матеріалу;

- монтаж горищного перекриття;

- монтаж паробар`єра;

- монтаж обрешітки покрівельного покриття;

- вогнезахист дерев`яної конструкції;

- монтаж утеплення даху;

- монтаж пароізоляції;

- монтаж черепиці.

Отже, новим підрядником виконані лише роботи по монтажу придбаних матеріалів.

Через те, що новим підрядником були виконані лише монтажні роботи на будівництві, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що відповідачем не придбавались будівельні матеріали, не проводились будівельні роботи, до виникнення спору між сторонами.

Відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів на користь позивача за невиконання договірних зобов`язань.

При цьому жодна з сторін не заявила клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, яка б дала відповіді на питання: який стан готовності будинку на відповідну дату ( час, коли між сторонами виник спір, та припинились будівельні роботи відповідачем ); скільки будівельних матеріалів та на яку суму було використано на відповідну дату, тощо.

Колегія суддів пропонувала сторонам, та роз`яснювала таке право.

Посилання позивача як на другу підставу позовних вимог, а саме: повернення безпідставно набутих коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України, колегія суддів не вважає обґрунтованими, оскільки кошти позивачем були сплачені на підставі договору, що виключає застосування зазначеної норми права.

Доводи апеляційної скарги про те, щостаном на 04 липня 2019 року позивач сплатив суму коштів у загальному розмірі 340 808 грн, що перевищує розміри оплати визначених договором, колегія суддів оцінює критично, оскільки п. 4.4. договору чітко визначено розмір сум, які підлягають сплаті на виконання умов договору. Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати, передбачених договором 187 346 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд зробив помилковий висновок про невиконання позивачем п. 4.4. договору щодо сплати відповідачу 187 346 грн, оскільки такий обов`язок виникає після приїзду першої частини конструкції на ділянку забудови, колегія суддів не приймає з наступних підстав.

Надані позивачем докази, що новий підрядник здійснив лише монтажні роботи, та не придбавав додаткових будівельних матеріалів, свідчить про те, що усі необхідні будівельні матеріали та конструкції були придбані відповідачем, а тому у позивача виник обов`язок виконати п. 4.4. договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача не було жодної підстави для призупинення виконання робіт, односторонні дії відповідача про збільшення строків виконання робіт, лише підтверджують допущення прострочення виконання зобов`язань, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем були призупинені роботи у зв`язку із несплатою позивачем, передбаченої п. 4.4. суми коштів у розмірі 187 346 грн.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 21 грудня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник