Провадження № 2/761/3724/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Корнійчук Є.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень», про стягнення коштів,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (надалі - відповідач), про стягнення коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Предметом позову є стягнення 45690,05 грн. яка складається з: 45565,20 грн. - пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та 124,85 грн. - трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням прав позивача за договором поточного рахунку №71599 від 26.08.2016 та не надано позивачу можливості вільно та на його власний розсуд розпорядитися грошовими коштами.

23 листопада 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач не погодився з аргументами позивача, оскільки будь-яка касова операція з видачі готівкових коштів повинна бути підтверджена відповідним касовим документом, серед яких і заява на видачу готівки. Тобто виплаті коштів з поточного рахунку передує особисте підписання та пред`явлення отримувачем коштів належним чином оформленої заяви на видачу готівки, в якій зазначається, зокрема, номер рахунку та сума виплати. Із змісту позовної заяви вбачається, що 30.03.2020 позивач подав до банку лише скаргу - вимогу щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором поточного рахунку від 30.03.2020 та не надав відповідачу ані заяви, ані розпорядження на видачу готівки. Натомість, з доданих до позовної заяви копій заяв на видачу готівки №11 від 02.04.2020, №26 від 09.04.2020, №15 від 10.04.2020, вбачається, що на звернення позивача, які належним чином оформлені заявами на видачу готівки, відповідач належним чином виконував свої зобов`язання та видавав готівкові кошти в розмірах, що вказані у заявах на видачу готівки, а саме: 02.04.2020 - 3000,00 доларів США, 09.04.2020 - 3500,00 доларів США, 10.04.2020 - 1010,23 долари США, що позивачем не заперечується. Відсутність доказів на підтвердження заявлених позовних вимог свідчить про їх недоведеність та наявність підстав для відмови у задоволенні позовної заяви. Скарга - це вимога щодо невиконання зобов`язань за договором поточного рахунку і не є підставою в розумінні діючого законодавства України для негайної видачі грошових коштів. Так, відповідно до п. 5.4.7. Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк інвестицій та заощаджень» (надалі - Правила надання банківських послуг), клієнт зобов`язується не пізніше, аніж за день до зняття коштів із рахунка, повідомити банк в усній формі або письмово про отримання готівки. Однак, позивач 30.03.2020 не вжив передбачених діючим законодавством заходів для отримання готівкових коштів, а тому твердження про порушення відповідачем прав позивача є безпідставними.

Також, на думку відповідача позивач необґрунтовано посилається на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки предметом спору є порушення умов договору поточного рахунку, який є безоплатним, що унеможливлює визначення «загальної вартості замовлення» та «вартості роботи (послуги)», а тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

19 січня 2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Керуючись приписами пункту 5.4.7. Правил та плануючи отримати свої кошти вкладу (7 500 доларів США) та нараховані за ним проценти (10,23 доларів США) готівкою в день повернення вкладу (30.03.2020) позивач заздалегідь, а саме 24.03.2020, у приміщенні Київського регіонального відділення банку (вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) подав заяву про бажання отримати 30.03.2020 готівку з рахунку у повному обсязі. Ця заява була зареєстрована за вхідним №02-5/4-1/8-К від 24.03.2020 у реєстрі вхідної кореспонденції АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ».

Факт звернення позивача в день повернення вкладу (30.03.2020) до Київського регіонального відділення Банку та відмова Банку у видачі позивачу заявленої суми коштів з його рахунку засвідчується поданою позивачем в той самий день (30.03.2020) у приміщенні Київського регіонального відділення Банку скаргою-вимогою, яка була зареєстрована за вхідним №02-5/4-1/1С-К від 30.03.2020 у реєстрі вхідної кореспонденції Банку.

Крім цього, посилаючись на Порядок та вимоги здійснення банками (філіями, відділеннями) касових операцій у національній та іноземній валюті установлюється Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 25.09.2018 №103 (далі - Інструкція №103), позивач зазначає про те, що прибуткові, видаткові та прибутково-видаткові касові ордери, заяви на видачу готівки, заяви про приймання/видачу банківських металів банк (філія, відділення) оформляє за допомогою технічних засобів або виписує з використанням копіювального або самокопіювального паперу із зазначенням номера примірника в правому верхньому кутку (п. 108 розділу VI Інструкції 108). Відповідно до положень Інструкції №103 єдиним касовим документом, на підставі якого банк видає фізичній особі готівкові кошти в іноземній валюті з його рахунку, є заява на видачу готівки. Заява на видачу готівки оформлюється банком (а не клієнтом). Підставою для її оформлення банком є волевиявлення клієнта. Заява на видачу готівки оформлюється банком за допомогою технічних засобів.

Крім цього, позивач зазначає про те, що аргументи відповідача не спростовують вимог позивача щодо стягнення пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

09 лютого 2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, відповідно до змісту якої позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом.

27 лютого 2020 року між позивачем відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №4065/20 від 27.02.2020 (далі - Договір), відповідно до якого 27.02.2020 позивач розмістив у банку вклад у сумі 7 500 доларів США на 32 дні. Датою повернення вкладу було 30.03.2020. Повернення вкладу здійснюється на поточний рахунок Позивача № НОМЕР_1 , відкритий у Банку.

Відповідно до пункту 2.1. Договору він складається, зокрема, з Умов функціонування банківських вкладів та обслуговування вкладних (депозитних) рахунків (далі - Умови), а сам Договір є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування, укладеного між Позивачем та Банком на умовах Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк інвестицій та заощаджень». Умови та Правила наведені у додатках 5 та 7 до цієї позовної заяви.

Керуючись приписами пункту 5.4.7. Правил та плануючи отримати свої кошти вкладу (7 500 доларів США) та нараховані за ним проценти (10,23 доларів США) готівкою в день повернення вкладу (30.03.2020) Позивач заздалегідь, а саме 24.03.2020, у приміщенні Київського регіонального відділення банку (вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) подав заяву про бажання отримати 30.03.2020 готівку з рахунку у повному обсязі. Ця заява була зареєстрована за вхідним №02-5/4-1/8-К від 24.03.2020 у реєстрі вхідної кореспонденції АТ «Банк інвестицій та заощаджень» (далі - Банк, Відповідач у всіх відмінках).

Як вбачається із змісту позовної заяви, 30.03.2020 банк відмовив позивачу у видачі коштів його вкладу та нарахованих за ним процентів, що знаходилися на поточному рахунку позивача, усно пояснюючи це відсутністю готівкових доларів США у касі та введеним карантином.

У зв`язку з цим, 30.03.2020 позивачем було подано до банку скаргу-вимогу щодо невиконання Банком обов`язку за договором поточного рахунку (додаток 10) з вимогою негайно надати реальну можливість отримати кошти вкладу та нараховані проценти у повному обсязі шляхом видачі грошових коштів у доларах США через касу Київського регіонального відділення Банку та сплатити, зокрема, пеню за кожен день прострочення. Ця скарга-вимога була зареєстрована за вхідним №02-5/4-1/1С-К від 30.03.2020 у реєстрі вхідної кореспонденції Банку.

Банк видавав позивачу кошти лише частинами. Повне виконання зобов`язання за договором відбулось лише 10.04.2020. Таким чином, Банк допустив прострочення у виконанні свого зобов`язання за договором поточного рахунка на 11 днів, що підтверджується копіями розрахункових касових документів.

Відповідно до пункту 102 розділу VI «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції №103, до касових документів, які оформлюються банками (філіями, відділеннями) згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: 1) заява на переказ готівки; 2) прибутково-видатковий касовий ордер; 3) заява на видачу готівки; 4) прибутковий касовий ордер; 5) видатковий касовий ордер; 6) грошовий чек; 7) квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав; 8) квитанція про прийняття до сплати на інкасо чеків у іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою; 81) заява про приймання/видачу банківських металів. Цей перелік касових документів є вичерпним.

Відповідно до пункту 3) пункту 20 розділу І «Загальні положення» Інструкції №103 банк (філія, відділення) зобов`язаний розмістити в доступному для огляді клієнтами місці зразки заповнення реквізитів касових документів [крім касових документів, які заповнюються банком (філією, відділенням) із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (філії, відділення)].

Згідно з пунктом 142 розділу VI «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції №103 банк (філія, відділення) здійснює видачу з операційної каси готівки іноземної валюти фізичним особам з їх поточних рахунків саме за заявою на видачу готівки. Іншого касового документу для отримання фізичною особою готівкових коштів у іноземній валюті зі свого рахунка в банку Інструкція №103 не визначає.

Згідно з пунктом 108 розділу VI «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції №103 прибуткові, видаткові та прибутково-видаткові касові ордери, заяви на видачу готівки, заяви про приймання/видачу банківських металів банк (філія, відділення) оформляє за допомогою технічних засобів або виписує з використанням копіювального або самокопіювального паперу із зазначенням номера примірника в правому верхньому кутку.

Інструкція №103 чітко визначає касовий документ та усі його реквізити, який мав бути застосований при отриманні готівкових коштів; особу, яка оформлює цей касовий документ та належний спосіб, у який цей документ мав би бути оформлений. Відповідно до положень Інструкції №103 єдиним касовим документом, на підставі якого банк видає фізичній особі готівкові кошти в іноземній валюті з його рахунку, є заява на видачу готівки.

Отже, суд погоджується із позицією позивача про те, що заява на видачу готівки оформлюється банком (а не клієнтом). Разом із цим, в матеріалах справи є заява про отримання готівки з рахунку, яку 24 березня 2020 року написав позивач власноручно, що вказує на відсутність іншої можливості.

Оцінка обставин, встановлених судом.

Стосовно стягнення пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з банку пені відповідно до положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», проте не вбачає підстав для відступу від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2829цс16 (щодо нарахування суми відповідальності в іноземній валюті) та від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-362цс16, від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1881цс16 (щодо застосування частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у поєднанні з положеннями постанов Правління НБУ, якими встановлювались певні обмеження щодо здійснення виплат коштів банками), з огляду на таке.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі».

Отже, суд погоджується з аргументами позовної заяви щодо сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19) вказано, що «оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.».

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц та від 12 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17 вказано, що положення частини третьої статті 551 ЦК України дає право суду, у тому числі касаційному, зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Констиційний суд України у своєму рішенні № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що захист від зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Враховуючи зазначене, суд бере до уваги, що при обчисленні пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

Аналогічне правозастосування підтримано в постановах Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 761/6898/17, провадження №61-15545св18 (ЄДРСРУ № 87888156), справа № 757/49408/18-ц, провадження № 61-13488св19 (ЄДРСРУ № 87888059), справа № 757/33041/18-ц, провадження № 61-8431св19 (ЄДРСРУ № 87901365) та ін.

Щодо вимог про стягнення трьох відсотків річних (стаття 625 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, застосовуючи положення Закону України «Про захист прав споживіачів» у поєднанні з Інструкцією №103 та ураховуючи установлені у справі обставини, суд дійшов висновку про те, що банк не був позбавлений можливості видати позивачу належні йому кошти, а тому на нього покладається відповідальність у вигляді стягнення пені та трьох процентів річних за увесь час порушення зобов`язання.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь держави 840,80 грн. судового збору, оскільки позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати такого на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д), про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 45690 (сорок п`ять тисяч шістсот дев`яності) гривень 05 копійок, яка складається з 45565 (сорок п`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 20 копійок - пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та 124 (сто двадцять чотири) гривні 85 копійок - трьох процентів річних від простроченої суми.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д) на користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя: