Справа № 438/399/21
Провадження № 2/438/236/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 червня 2021 року Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Слиша А.Т.

за участю секретаря судового засідання Наминанік О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, у якому просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Бориславського міського суду Львівської області у справі № 438/1009/17 від 08 серпня 2018 року на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1200 гривень щомісячно до 2200 гривень щомісячно з урахуванням індексації, із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона з 02.08.2008 по 2014 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що був розірваний рішенням суду від 11.04.2014. У них народилася донька ОСОБА_4 , 2009 року народження. Рішенням Бориславського міського суду у справі № 438/1009/17 від 08 серпня 2018 року відповідача було зобов`язано сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1200 грн щомісячно.

На теперішній час потреби на утримання дитини значно збільшилися. Донька навчається у 6 класі Бориславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4. Для розвитку здібностей вона регулярно відвідує гуртки, а саме: гурток танців та індивідуальні заняття з математики. Позивач намагається забезпечити належний рівень життя доньки та задовольнити матеріальні потреби: повноцінне харчування дитини вдома, у шкільній їдальні, одяг, комфортні умови проживання, організувати її дозвілля, що потребує додаткових витрат для забезпечення потреб на утримання та розвиток дитини. Також позивач регулярно оплачує стоматологічне лікування доньки, яка також потребує ортодонтичного лікування, яке є достатньо дорогим.

Водночас останнім часом значно погіршились доходи позивача, що унеможливлює забезпечення матеріальних потреб дитини на належному рівні. Так, на даний період часу позивач не працює, оскільки окрім виконання своїх материнських обов`язків, які вона здійснює самостійно і без жодної допомоги батька дитини, також доглядає за хворою бабусею, яка потребує постійного догляду. Щодо відповідача, то він вже тривалий час перебуває на заробітках за межами України - у Республіці Чехія. Отже його матеріальне становище є задовільним, він має роботу, про що свідчить той факт, що він постійно проживає за кордоном, себе у витратах не обмежує. У відповідача немає інших дітей на утриманні, а також він не перебуває у зареєстрованому шлюбі. Позивач послалася на положення ч.2 ст.182, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», та зазначила, що зважаючи на її обмежений дохід та достатній дохід відповідача, а саме: перебування на заробітках у Республіці Чехія, відсутність інших осіб на його утриманні, позивач вважає, що він повинен і має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі - по 2200 грн щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і додосягнення дитиною повноліття.

14 травня 2021 року канцелярією Бориславського міського суду зареєстровано відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_3 , в якому він просить суд відмовити в позові в повному обсязі, зазначаючи, щопозивач не довела факт зміни матеріального становища для збільшення розміру аліментів. Він сплачує аліменти на підставі рішення Бориславського міського суду від 08.08.2018 в розмірі 1200 грн, що становить станом на 1 січня 2021 року 50% прожиткового мінімуму (для дитини віком від 6 до 18 років). Він є безробітний, має на утриманні матір - інваліда II групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Підприємницькою діяльністю він не займається.

Позивач ОСОБА_1 скористалась своїм правом на подання відповіді на відзив та подала до суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3 в якому позивачка звертає увагу суду на той фак, що відповідач регулярно перетинає кордон України з Республікою Чехія, що свідчить про платоспроможність відповідача, про те, що він має постійний заробіток, оскільки працює закордоном. Тому, посилаючись на ч. 2 ст. 182 СК України, вважає, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Додатково звернула увагу суду на пропущений строк подання відзиву на позовну заяву відповідачем. У відповіді на відзив позивачка зазначає, що на її думку, відповідач подав відзив поза строками, встановленими законом та судом, подав до суду відзив на позовну заяву, не додавши доказів на підтвердження надсилання відзиву на позовну заяву позивачці.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд не може взяти до уваги письмовий відзив на позовну заяву, який було зареєстровано канцелярією Бориславсьукого міського суду 14 травня 2021 року за підписом відповідача. Зокрема, відзив на позовну заяву подано з порушення строків, які визначені в ч.7 ст.178 ЦПК України та абз. 5 резолютивної частини ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 25 березня 2021 року про відкриття провадження у справі.

Відповідно до абз. 5 резолютивної частини ухвали судді від 25 березня 2021 року про відкриття провадження у справі - встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Позивач ОСОБА_3 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї копіями документів 06 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак сторона відповідача мала право подати відзив на позов у строк до 21.04.2021, фактично відзив на позовну заяву відправлено засобами поштового зв`язку 11.05.2021, тобто з пропуском визначеного строку. При цьому відповідач згідно з ч.2 ст.127 ЦПК України не звертався до суду із заявою про продовження пропущеного процесуального строку.

Отже, зважаючи на викладене суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву надіслану відповідачем до суду з порушення процесуальних строків.

Відповідно до ст.120, ст.126, ч.2, ч.6 ст.127 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, доданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Суд установив, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 08 серпня 2018 року у справі №438/1009/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 - ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 200,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 150 СК України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Поряд з цим, частиною першою ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1 200,00 гривень до 2 200,00 грн. щомісячно з врахуванням індексації, із дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на погіршення її матеріального стану. Тобто позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі.

Отже, у спірній по справі ситуації суд має надати відповідну правову оцінку таким доводам одержувача аліментних платежів.

Як було наведено перед цим, підставою для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені Сімейним кодексом України.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Приймаючи до уваги вищевказані доводи позивача слід констатувати, що нею не подано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про значне покращення матеріального стану та платіжної спроможності платника аліментів, погіршення її матеріального становища, а також фактичну наявність інших обставин для збільшення розміру аліментів. Доводи позивача щодо наявності у відповідача матеріальної спроможності сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі залишилися доказово непідтвердженими, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів, що безумовно підтверджують доходи відповідача.

Судом також з`ясовано, що відповідач, починаючи з серпня 2018 року по квітень 2021 року періодично виїжджав за кордон на тривалі проміжки часу, що підтверджується відомостями з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Відповідачем не надано суду ніяких документальних доказів свого дійсного майнового стану. А по-друге, на думку суду, регулярний виїзд за кордон на тривалі проміжки часу, дає підстави для висновку про платоспроможність відповідача, ніяких документальних і об`єктивних доказів неспроможності сплачувати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач суду не надав.

Отже, матеріальне становище платника аліментів відповідача, який є працездатною особою молодого віку, відсутність у нього на утриманні інших осіб, регулярний виїзд за межі України, дає підстави про можливість відповідача надавати дитині матеріальну допомогу в розмірі 2 000, 00грн.

Крім того, відповідач у разі зміни матеріального чи сімейного стану, або ж погіршення здоров`я має право звернутися до суду із позовною заявою про зменшення розміру визначених судом аліментів, що передбачено ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 № «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року.

В свою чергу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Таким чином, визначений рішенням суду від 08 серпня 2018 року розмір аліментів є меншим, ніж гарантований законодавством мінімальний розмір аліментів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини слід змінити та визначити у твердій грошовій сумі у розмір 2 000,00 грн. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, позивачку звільнено від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 згідно з судовим рішення Бориславського міського суду від 08 серпня 2018 року у справі №438/1009/17 року на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 1 200,00 грн. - до 2 000,00 грн. з дати набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач:ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач:ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 червня 2021 року.

Головуючий суддя А.Т. Слиш