Справа № 727/4567/21
Провадження № 2/727/1532/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів до відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2002 року, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2012 року.

Від шлюбу у сторін народились діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що 16 березня 2012 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 700 грн. щомісячно, по 350,00 гривень на кожну дитину, починаючи з 30.11.2011 року до досягнення ними повноліття. Судом видано виконавчий лист від 29.03.2012 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 32113888.

Вказує, що через непогашену заборгованість відповідача перед позивачкою зі сплати аліментів в сумі 56077,32 гривень державним виконавцем 05.10.2018 року було здійснено заходи примусового виконання рішення, про що винесено відповідні постанови про накладення арешту на майно боржника; про встановлення тимчасові обмеження відповідача: у праві виїзду за межі України; у правах керування транспортним засобом, правах володіння та користування зброєю, полювання, що спонукало відповідача погасити 56077,32 гривень заборгованості перед позивачкою. Після чого сторони домовились про те, що в подальшому відповідач добровільно буде сплачувати аліменти, і позивачкою було подану заяву про повернення виконавчого листа. Постановою державного виконавця від 02.11.2018 року виконавчий лист було повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та інших заходів примусового виконання рішення, відповідача виключено з реєстру боржників.

Після повернення виконавчого листа 02.11.2018 року відповідач не виконав домовленість із позивачкою та жодного разу добровільно не сплатив аліменти на утримання дітей; внаслідок чого за період з 02.11.2018 року по червень 2021 року сума заборгованості відповідача перед позивачкою складає 21 700.00 грн.

Зазначає, що з часу припинення шлюбних відносин діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не виявляє про дітей належної турботи, не піклується про їх здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, одягом, медичним доглядом, лікуванням.

Син ОСОБА_7 , 2005 року народження, має проблеми з серцем, через що потребує постійного медичного обстеження, з 2017 року перебуває на диспансерному обліку, кожен рік повинен проходити відповідне медичне обстеження. Донька ОСОБА_8 , 2007 року народження, має слабкий імунітет, дуже часто хворіє на гострі респіраторні та вірусні хвороби, які часто призводять до ускладнень, зокрема отиту. За рекомендаціями лікарів діти повинні кожен рік проходити оздоровлення та санатарно-курортне лікування. Діти подорослішали та зросли витрати на їх утримання.

З часу призначення аліментів у 2012 році матеріальний стан позивачки погіршився. У 2018 році вона була звільнена з роботи та втратила стабільний дохід, на даний час офіційно не працює. У 2019 році та на початку 2020 року позивачці ще вдалося тимчасово поїхати на заробітки, але під час епідемії короно вірусу Sars-cov-19 це стало майже неможливо та небезпечно. Враховуючи карантинні заходи пов`язані з епідемією корона вірусу Sars-cov-19 перетин державного кордону України для постійного перебування та працевлаштування за кордоном значно утруднений, а знайти постійну роботу під час пандемії майже не можливо.

Зазначає, що вона та її батьки-пенсіонери як можуть допомагають позивачці у догляді та виховуванні дітей, придбанні продуктів, одежі, всього необхідного для навчання та розвитку, зокрема допомогли придбати комп`ютер, без якого неможливе дистанційне навчання дітей, що запроваджено у школах у 2020-2021 роках для запобігання розповсюдження короно вірусної хвороби Sars-cov-19; організували та допомогли оплатили подорож дітей на відпочинок до сестри, допомогли придбати путівки для відпочинку та оздоровлення дітей, що є вкрай необхідним.

Хоча діти та позивачка зареєстровані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , якій належить відповідачу на правах приватної власності, але через постійні сварки та конфлікти з відповідачем, позивачка з дітьми фактично постійно проживають разом із батьками позивачки за адресою: АДРЕСА_2 .

За наведених обставин, у визначений рішенням суду у 2012 році розмір аліментів по 350,00 гривень на кожну дитину щомісячно є вкрай малим та не достатнім для утримання дітей, не задовольняє їх елементаріні потреби, не кажучи вже про їх нормальний фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідач жодної допомоги позивачці не надає, хоча є фізично та психічно здоровим, працездатного віку, позивачці відомо, що він надає людям послуги по ремонту квартир, але їй невідомо чи працює відповідач офіційно. Відповідач не створив іншу сім`ю, не має на утриманні інших непрацездатних осіб: батьки відповідача померли; син від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є повнолітнім і на даний час постійно проживає в Ізраїлі. Відповідач є матеріально забезпеченим: має власний автомобіль марки Renoult 29 д.н.з. НОМЕР_1 ; відповідачу на правах приватної власності належить 3-х кімнатний житловий будинок загальною площею 102,3 кв.м., в якому відповідач останні роки проводить повну реконструкцію з перебудовою. За будматеріали та за роботи з ремонту та реконструкції відповідач сплачує чималі кошти, які в десятки разів більші за суму визначених аліментів в 700,00 гривень, які він повинен, але не сплачує на утримання власних дітей.

На основі викладеного, просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2012 року в твердій грошовій сумі у розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно, а саме по 350 грн. на кожну дитину на тверду грошову суму в розмірі по 2500,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що дітям сторін на момент розлучення в 2012 році, було 7 та 5 років. У сина ОСОБА_7 зараз проблеми із серцем. У доньки ОСОБА_10 слабкий імунітет. У зв`язку із чим вони потребують витрат. В грудні 2018 року позивач звільнилась з роботи та вимушена була поїхати за кордон на заробітки, для утримання дітей. Періодично поверталась на Україну, була в травні 2021 року. Відповідач надав дозвіл на виїзд дітей за кордон, в тому числі для оздоровлення. У відповідача інших неповнолітніх дітей на утриманні немає. У відповідача на праві власності є приватний будинок, в якому він зараз робить реконструкцію, розширяє та добудовує цей будинок, на що витрачає значні кошти. Син ОСОБА_7 зараз живе з позивачкою в Італії та навчається там в коледжі. Донька Ніка живе з бабусею та дідусем в м. Чернівці, але теж перебуває на утриманні матері, мати її контролює та виховує. В АДРЕСА_2 проживають: позивачка, її діти та батьки. Бабуся контролює безпосередньо навчання доньки. Донька ОСОБА_8 не проживає разом з батьком, хоча і спілкується з ним. Загалом, з відповідачем діти спілкуються конфліктно. Відповідач тратить кошти на добудову будинку, дітей не утримує. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, підтримав поданий ним відзив на позовну заяву, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Пояснив, що він з позивачкою фактично жив разом до 2018 року. Позивач сама два рази відмовлялась від аліментів. Восени 2018 року вона поїхала за кордон на заробітки, повернулась через 3 місяці. З моменту розлучення з позивачкою весь цей час діти проживали з ним. Позивач їздила за кордон по пів року і поверталася. Другий раз восени 2021 року, вона вивезла сина за кордон ніби-то на навчання, йому зараз 16 років. Доньку цим літом забирала на відпочинок. При цьому відповідач не заперечував, що донька на даний момент живе з бабусею і дідусем. Підтвердив, що у нього у власності є будинок, який був старий і він почав його ремонтувати та реконструювати. Опалення та вода є, але немає ванни, є душева кабіна яка не закривається, у зв`язку з чим його донька вважає такі побутові умови неналежними та на даний час в будинку не проживає. Він грошей на сина за кордон не передає. Дочці він сказав, що буде давати по 1000 грн. в місяць, де б вона не була. Але вона зараз до нього не приходить. Не заперечував, що у нього є автомобіль Рено 1989 року, який стоїть в сараї. Пояснив, що він заради дітей почав будівництво. Він дочці давав раніше кошти, а саме по 500 грн. разово. Стосовно винесених відносно нього обтяжень з боку виконавчої служби, у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів, зазначив, що за спливом часу, цих подій вже не пам`ятає.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача та викладене у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що до 2018 року позивач жила з дітьми у будинку відповідача. В грудні 2018 року вона виїхала за кордон. Діти жили з відповідачем до червня цього року. Син ОСОБА_7 виїхав за кордон у вересні 2021 року, але дозволу відповідач не давав на це. Батько ходив на батьківські збори доньки, цікавився її життям. Чоловік, з яким позивач живе в Італії, не має бажання утримувати їх дітей. Син сторін жив і за кордоном і в Чернівцях. Оскільки комунальні умови у відповідача не дуже добрі, то донька переважно ночує у бабусі та дідуся. Відповідач працює неофіційно, має тимчасові заробітки. А тому немає можливості сплачувати аліменти. Позивачка надає кошти дітям, вони цього не заперечують. Вона має можливості. Факт реєстрації з батьком не спростовує фактичне проживання дитини з бабусею і дідусем. Таким чином враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивачем не надано достатніх доказів для законного, об`єктивного та справедливого вирішення даного позову. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до частково задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2012 року (а.с.16-18).

У сторін народились діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.15) та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.14).

16 березня 2012 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей в розмірі по 700 грн. щомісячно, по 350,00 гривень на кожну дитину, починаючи з 30.11.2011 року до настання повноліття дітей (а.с.16-18).

На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист від 29.03.2012 року, на підставі якого державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЧМУЮ Волосом С.І. відкрито виконавче провадження № 32113888.

Через непогашену заборгованість відповідача перед позивачкою зі сплати аліментів в сумі 56077,32 гривень державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці 05.10.2018 року було здійснено заходи примусового виконання рішення, про що винесено постанови про накладення арешту на майно боржника; про встановлення тимчасових обмежень відповідача: у праві виїзду за межі України; у правах керування транспортним засобом, правах володіння та користування зброєю, полювання (а.с.20-24)

Постановою державного виконавця від 02.11.2018 року (а.с.25) виконавчий лист було повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, відповідача виключено з реєстру боржників.

Зазначені обставини, зі слів представника позивача мали місце у зв`язку з погашенням відповідачем заборгованості по аліментам та зобов`язанням в подальшому добровільно їх сплачувати.

Як вбачається з довідки КЖРЕП 6 від 21.09.2020 року за №1603 (а.с.26), на даний час позивач по справі, відповідач та їхні неповнолітні діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим факт реєстрації неповнолітніх дітей з батьками, не спростовує фактичне проживання дітей з бабусею, дідусем та позивачкою, що по суті було встановлено в судовому засіданні.

Відповідно до витягів з історії хвороби, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.32-36), має проблеми з серцем, через що потребує постійного медичного обстеження, з 2017 року перебуває на диспансерному обліку, кожен рік повинен проходити відповідне медичне обстеження.

Відповідно до довідок з медичної картки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.37-43), остання має слабкий імунітет, дуже часто хворіє на гострі респіраторні та вірусні хвороби, які часто призводять до ускладнень, зокрема отиту.

Відповідно до фототаблиць (а.с.45-61), вбачається, що в будинку по АДРЕСА_1 , де зареєстровані сторони та як встановлено судом, фактично проживає відповідач, проводяться значні ремонтні роботи, чого не заперечував в судовому засіданні сам відповідач.

Відповідно до довідки Чернівецької ЗОШ №33 від 29.06.2021 року (а.с.102), адміністрація школи підтверджує, що ОСОБА_5 , дійсно навчався в навчальному закладі з 28.08.2019 року по 14.06.2021 року. Батьківські збори в цей період відвідував батько - ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 від 29.06.2021 року (а.с.103), ОСОБА_6 , навчається у 7 класі Чернівецької ЗОШ І-ІІІ ступенів №8. Упродовж 2019-2021 років батько ОСОБА_11 займався вихованням дочки, відвідував батьківські збори.

Разом з тим, зазначені обставини, на думку суду, жодним чином не спростовують обов`язки відповідача сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , як батько неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів, суд враховує те, що після винесення Шевченківським районним судом м.Чернівці рішення про стягнення аліментів, змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів та попередньо визначений сторонами розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає.

Крім того, враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в державі протягом останнього року, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, суд вважає, що матеріальний стан позивачки щодо утримання неповнолітніх дітей змінився, тобто зменшився.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Суд вважає, що посилання відповідача на те, що позивачка не може ставити питання про збільшення розміру аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей, оскільки рідко буває на території України, а решту часу працює за кордоном, до уваги судом не приймаються, оскільки, як ствердила в судовому засіданні представник позивача, такі виїзди за кордон пов`язані саме з необхідністю матеріально утримувати дітей.

При цьому, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 нерегулярно сплачував аліменти, в зв`язку з чим державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 32113888 та через непогашену заборгованість відповідача перед позивачкою зі сплати аліментів в сумі 56077,32 гривень державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці 05.10.2018 року було здійснено заходи примусового виконання рішення, про що винесено постанови про накладення арешту на майно боржника (а.с.20-24).

Стосовно заперечень відповідача та його представника, викладених у відзиві, то в судовому засіданні встановлено, що діти сторін на даний час не проживають разом з відповідачем ОСОБА_2 про що останній особисто підтвердив у судовому засіданні.

Стосовно наданого відповідачем акту КЖРЕП 5 №131 від 25.06.2021 року (а.с.98) в підтвердження того, що неповнолітні діти нібито фактично проживають з ним, то відомості, зазначені в ксерокопії даного акту спростовуються оглянутими в судовому засіданні оригіналом закордонного паспорту, згідно якого в цей період неповнолітня донька сторін ОСОБА_6 перебувала за кордоном за кордоном з позивачкою, чого в судовому засіданні не заперечував сам відповідач.

В той же час, факт перебування неповнолітнього сина сторін ОСОБА_5 на навчанні за кордоном на утриманні позивачкою, також відповідачем в судовому засіданні не заперечуються.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї не перебуває. Він є працездатною особою.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2012 року, а саме з 700 гривень щомісячно, (по 350 грн. на кожну дитину) стягувати в відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1300,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дітей.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд також враховує і обов`язок матері по утриманню своїх неповнолітніх дітей.

Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 150, 157, 180, 181, 182, 184, 192 СК України, ст.ст.4, 7, 8, 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263, 265, 268, 282, 284, 289, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2012 року в твердій грошовій сумі у розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно, а саме по 350 грн. на кожну дитину на тверду грошову суму в розмірі по 1300,00 (одній тисячі триста) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до настання повноліття дітей.

Виконавчий лист про стягнення аліментів, які стягувались з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 23 грудня 2021 року.

СУДДЯ: