Ухвала

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 617/983/20

провадження № 61-10195ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу приватно-орендного малого підприємства «Лиман-СІЧ» на додаткове рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 06 січня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватно-орендного малого підприємства «Лиман-СІЧ» про розірвання договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватно-орендного малого підприємства «Лиман-СІЧ» (далі - ПОМП «Лиман-СІЧ»),

у якому просив розірвати договір оренди землі від 05 липня 2009 року

щодо земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,4922 га, кадастровий номер :03:001:0091, яка розташована на території Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області, укладений між ОСОБА_2 та ПОМП «Лиман-СІЧ», зареєстрований 24 грудня

2012 року в управлінні Держкомзему Вовчанського району Харківської області за № 018.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У грудні 2020 року ПОМП «Лиман-СІЧ» звернулось до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій просило покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 512 грн.

Додатковим рішенням Вовчанського районного суду Харківської області

від 06 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, заяву ПОМП «Лиман-СІЧ»

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОМП «Лиман-СІЧ» судові витрати

на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

22 червня 2021 року до Верховного Суду ПОМП «Лиман-СІЧ» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 06 січня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

У заяві, доданій до касаційної скарги, заявник просить поновити строк

на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано 18 травня 2021 року,

що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження на підставі частини другої

статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову

у позовах про розірвання договору оренди визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається

до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2021 року

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені за результатом розгляду заяви про винесення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 512 грн.

Заявник не погоджується із оскарженими судовими рішеннями у частині відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 512 грн.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі

не встановлено. При цьому враховано ціну позову, зміст правовідносин сторін, розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ПОМП «Лиман-СІЧ» подало касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву приватно-орендного малого підприємства «Лиман-СІЧ» про поновлення строку на касаційне оскарження додаткового рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 06 січня 2021 року

та постанови Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року задовольнити.

Поновити приватно-орендному малому підприємству «Лиман-СІЧ» строк

на касаційне оскарження додаткового рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 06 січня 2021 року та постанови Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватно-орендного малого підприємства «Лиман-СІЧ» на додаткове рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 06 січня 2021 року

та постанову Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватно-орендного малого підприємства «Лиман-СІЧ» про розірвання договору оренди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович