ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2021 року м. Кропивницький

справа № 389/3683/20

провадження № 22-ц/4809/1591/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.07.2021, суддя Савельєва О.В., по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.12.2017 між ним та ОСОБА_1 укладено договір позики.

На підтвердження укладення договору відповідач видав позивачу розписку, яка посвідчує передання йому визначеної суми коштів.

За змістом розписки ОСОБА_1 підтверджує, що він отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 69000 доларів США під 3% річних за місяць.

Вказану суму відповідач зобов`язувався повернути з нарахованими відсотками не пізніше 01.12.2018.

Незважаючи на прохання позивача, ОСОБА_5 , станом на день звернення з позовом до суду, жодних виплат в рахунок погашення суми боргу не здійснив.

Позивач зазначив, що такі дії відповідача свідчать про ухилення від повернення суми боргу, незважаючи на закінчення строку, протягом якого кошти мали бути повернуті, а також про порушення ним взятих на себе зобов`язань за договором позики.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 148 372 дол. США 63 цента загального боргу за договором позики від 12.12.2017 з урахуванням трьох процентів річних.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.07.2021 позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що з 29.12.2020 судовий розгляд проводився за наявності в матеріалах справи копії, як визначив позивач, договору позики. Тільки після закінчення дослідження письмових доказів у справі судом було зобов`язано позивача надати оригінал договору позики. Будь-якого договору позики відповідач не складав та не підписував. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки прізвище та підпис відповідача у розписці підроблені.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18.10.2021 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18.10.2021 справу призначено до розгляду.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 надав ОСОБА_5 в борг під 3% щомісячно, грошові кошти в сумі 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) доларів США, що підтверджується розпискою від 12.12.2017 (а.с.80).

Відповідно до розрахунку обчислення трьох процентів від суми позики помісячно за весь період існування грошового зобов`язання, ОСОБА_5 має заборгованість перед ОСОБА_3 у сумі 142 518 (сто сорок дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) доларів США 39 центів (а.с.6) та заборгованість за прострочення виконання зобов`язання в сумі 5854 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) долари США 24 центи (а.с.7).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Розписка підтверджує, як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату, а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу.

За період з дати повернення позики, зазначеної у розписці, до дня винесення судового рішення підлягають стягненню 3% річних у іноземній валюті, якщо інший розмір саме процентів річних (а не винагороди за користування позикою) не визначено розпискою чи договором.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2019 у справі №373/2054/16ц.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки, які передбачені борговою розпискою саме за період користування кредитом, тобто з 12.12.2017 по 01.12.2018, що в сукупності складає 11 місяців і 19 днів.

Розрахунок заборгованості за відсотками, які передбачені борговою розпискою за період користування коштами проводиться: 69000 доларів *3%/100%=2070 доларів США (3% в місяць, які підлягають стягненню щомісячно за користування коштами); 2070/31=66 доларів США 77 центів (3% за 1 день користування коштами), тобто (2070 доларів США *11 місяців) + (66 доларів США 77 центів * 19 днів) = 24038 доларів США 71 центів.

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 69 000,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 02 грудня 2018 року до дня ухвалення судового рішення (29.07.2021), що становить 971 днів, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році), що складає: 69000 доларів*971*3/100/365= 5506 долари США 77 центів.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем та його представником не подано суду жодних доказів на підтвердження доводів, що кошти ним в борг у ОСОБА_3 не отримувалися.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 98545 доларів США 48 центів, яка складається з основного боргу - 69000 доларів США, 3% відсотків за користування борговими коштами, які вказані в борговій розписці - 24038 доларів США 71 центів та 3% річних - 5506 долари США 77 центів.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 надав ОСОБА_5 в борг під 3% щомісячно грошові кошти в сумі 69000 (шістдесят дев`ять тисяч) доларів США, що підтверджується оригіналом розписки від 12.12.2017 (а.с.80).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечуючи проти позову на стадії судових дебатів заявляв клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення факту належності підпису відповідача або стороній особі на оригіналі документу який знаходиться в матеріалах справи (а.с.80).

Ухвалою Знамянського міськрайонного суду від 29.07.2021 року суддя Савельєва О.В. у задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку з порушенням норм процесуального права.

До початку розгляду справи по сутті в апеляційному порядку, представником відповідача заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення факту належності підпису відповідача.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.12.2021 року у задоволені клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі зазначається, що відповідач не отримував кошти від позивача, для цього він просив призначити судово почеркознавчу експертизу для встановлення факту підписання розписки на яку посилається позивач, однак йому було відмовлено.

Суд апеляційної інстанції перевірив зазначені обставини .

У відповідності зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями статті 1047 ЦК України, вказано, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч.2 ст.1050 ЦК України.

Після закінчення строку позики права та інтереси позикодавця/кредитора забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, за якою за увесь час прострочення повернення грошового зобов`язання стягуються 3% річних (якщо інший розмір саме процентів річних не визначено договором) та % інфляції, аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Відтак, правомірним є стягнення винагороди за користування валютною позикою у розмірі процентів згідно розписки лише за період до терміну повернення позики, зазначеного в ній. За період з дати повернення позики, зазначеної у розписці, до дня винесення судового рішення підлягають стягненню 3% річних у іноземній валюті, якщо інший розмір саме процентів річних (а не винагороди за користування позикою) не визначено розпискою чи договором. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2019 у справі №373/2054/16ц.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не брав кошти в борг у ОСОБА_3 є необгрунтованими, оскільки відповідачем не надано належні та допустимі докази на спростування доводів позивача.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції порушене право відповідача на надання доказів, оскільки було відмовлено в призначені почеркознавчої експертизи є необґрунтованим.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у призначені судово- почеркознавчої експертизи.

В ухвалі апеляційного суду від 09.12.2021 року викладено мотивувальну частину відносно клопотання відповідача про призначення судово почеркознавчої експертизи на стадії апеляційного провадження.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до відмови суду першої інстанції у призначені експертизи.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.07.2021, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 17.12.2021.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: