РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про зобов`язання виплатити суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання виплатити суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після смерті померлої залишилася спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 57440 грн. 56коп, яка нараховувалася їй Бердянським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Спадщина, на яку видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, складається з: недоотриманої пенсії, що належить ОСОБА_3 , у розмірі 57440 грн. 56коп., згідно листа Бердянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.08.2019 року №1592/03 .

19.02.2020 року її довірена особа, ОСОБА_2 , через відділення поштового зв`язку м.Бердянськ отримала недоотриману за життя пенсію ОСОБА_3 за талоном до разового доручення № 94/34 від 13.02.2020 р. тільки в розмірі 51073,49 гр.

Сума недоплати між сумою по Свідоцтву про право на спадщину за законом та сумою виплати за талоном до разового доручення склала 6367,07грн.

В подальшому позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про виплату різниці суми недоотриманої пенсії в розмірі 6367,07грн, однак не її звернення щодо не виплати недоотриманої пенсії в повному розмірі, відповідач надав відповідь №1738-1858/Б-02/8-0800/20 від 13.03.2020 року згідно якої роз`яснив, що «...У такому випадку розрахунок недоотриманої суми пенсії померлого здійснюється на умовах пункту 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон), а саме: суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право , але не отримав з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії...» . Позивач вважає, що дії відповідача, щодо невиплати всієї суми недотриманої пенсії згідно свідоцтву про право на спадщину за законом є протиправними і просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 , суму спадщини, яка складається з недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом з урахуванням суми, виплаченої відповідно талону до разового доручення в розмірі 6367,07грн. Справу розглянути без її участі, але з повідомленням про результати розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2021 року відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

21.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. В той же час статтею 46 Закону 1058 врегульовано питання виплати пенсії за минулий час. Так, суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Виходячи з викладеного, при складанні довідки на запит нотаріуса про розмір недоотриманої пенсії було вказано розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки та роз`яснено, що розмір пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за недоотриманою пенсією з урахуванням вимог ст. 46 Закону 1058, тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше ніж по місяць смерті пенсіонера включно та те, що розмір недоотриманих сум пенсій зменшується в залежності від дати звернення до органу Пенсійного фонду особи, яка має право на їх отримання.

В свідоцтві про право на спадщину зазначено суму недоотриманої пенсії на дату формування довідки про розмір недоотриманої пенсії за період з 08.08.2016 по 31.05.2019 в розмірі 57440,56 грн.З заявою про виплату недоотриманої пенсії позивач звернулась 21.12.2019, тому недоотриману пенсію розраховано з урахуванням ст.46 Закону 1058 за період з 20.12.2016 по 31.05.2019 місяць смерті пенсіонера (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Розмір недоотриманої пенсії склав 51076,49грн.Так, згідно наданих довідок пенсія ОСОБА_3 за період 20.12.2016 по 31.05.2019. нарахована та виплачена повністю. З 01.03.2016 ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за матеріалами електронної пенсійної справи як внутрішньо переміщена особа згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-УІІ(далі - Закон 1706). Виплату пенсії ОСОБА_3 припинено з 01.03.2016 на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 18.02.2016р. "Про затвердження порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, соціальних виплат, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів держаного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування". Таким чином, ОСОБА_3 не була позбавлена права на отримання пенсії на підконтрольній органам державної влади України території у разі поновлення факту реєстрації як внутрішньо переміщеної особи. З заявами вказаного характеру до Головного управління ОСОБА_3 не зверталась.

Посилаючись на викладене відповідач вважає вимоги необґрунтованою.

Ухвалою суду від 26.10.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, у позові просив суд розглядати справу у відсутність позивача, а також подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечує.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача під час судового розгляду приходить до наступного висновку.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №346.

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 04.12.2019 року Барзикіній Т.В. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області (спадкова справа № 28/2019, зареєстровано в реєстрі за № 611), вбачається, що спадщина після смерті ОСОБА_3 складається з недоотриманої пенсії, що належить ОСОБА_3 , у розмірі 57440 грн. 56 коп., згідно довідки управління №1592/03 від 09.08.2019 .

19.02.2020 року довірена особа ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , через відділення поштового зв`язку м.Бердянськ отримала недоотриману за життя пенсію ОСОБА_3 за талоном до разового доручення № 94/34 від 13.02.2020 р. тільки в розмірі 51073,49 гр. Цей факт підтверджується фотокопією талона до разового доручення№ 94/34 від 13.02.2020 р, що не спростовано відповідачем і що на 6367,07 грн. менше суми, зазначеної у свідоцтві про право спадщину за законом.

Відповідач посилається на ті обставини, що позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії за свідоцтвом про право на спадщину за законом лише 21.12.2019, тому розрахунковий період виплати недоотриманої пенсії з урахуванням вимог ст.. 46 Закону № 1058-ІV (не більш ніж за три роки до дня звернення) складає за період з 20.12.2016 по 31.05.2019 місяць смерті пенсіонера (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ).Таким чином, вимога позивача про стягнення з управління на його користь недоотриманої суми пенсії є необгрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц зроблено висновок, якщо предметом позову є майнова вимога про визнання в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом позову у справі є вимога про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, а тому доводи відзиву в цій частині не заслуговують на увагу.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 частково виплачена недоотримана пенсія, яка належала її померлій матері ОСОБА_3 залишок несплаченої суми складає 6367,07 грн.

Отже, оскільки за життя ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримала пенсію у розмірі 57440,56 грн., а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому, як спадкоємець, набув право на отримання невиплаченої пенсії у повному обсязі.

Враховуючи, що судом встановлено порушення прав позивача щодо отримання спадщини після померлої матері, суд приходить до висновку, що його право підлягає захисту саме у спосіб стягнення з відповідача частини недоотриманої пенсії, яка не була виплачена Відповідачем.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу частково виплачено недоотриману пенсію, яка належала померлій ОСОБА_3 то сума недоотриманої пенсії у розмірі 6367,07 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що розмір недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_3 нараховано відповідно дост. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення за виплатою неотриманої пенсії не заслуговує на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 04.12.2019 року ОСОБА_1 , згідно до якого, зазначено, що ОСОБА_1 успадкувала неотриману за життя пенсію, що належить ОСОБА_3 у розмірі 57440 грн. 56 коп., згідно довідки управління №1592/03 від 09.08.2019.

Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі.

Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягають задоволенню та суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на його користь суму недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

При відкритті провадження у справі судом було задоволено клопотання позивача та на підставі ст. 136 ЦПК України відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ЦПК України витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням того, що сплата судового збору була відстрочена на підставі ухвали суду до розгляду справи по суті, з огляду на задоволення позовних вимог позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, встановленому на день подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,141,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про зобов`язання виплатити суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 6367,07 грн. (Шість тисяч триста шістдесят сім грн. 07 коп.)

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області на користь держави судовий збір 908,00 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, , адреса: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б.

Повне судове рішення складено 10.12.2021 року .

Суддя: Ю.В. Апаллонова