Постанова
Іменем України

13 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 359/9212/19

провадження № 61-18737св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач військова частина НОМЕР_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київське квартирно-експлуатаційне управління, Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Сержанюка А. С., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення житлової комісії військової частини про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 25 вересня 1992 року він сам, а в подальшому, у складі сім`ї перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 в місті Бориспіль.

06 березня 2019 року він дізнався про те, що 26 січня 2018 року згідно з протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №2 його знято з квартирного обліку на підставі пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», відповідно до якого на квартирному обліку залишаються військовослужбовці, які звільнені у запас за станом здоров`я, за віком за скороченням штатів, пункту 2.18 наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 ( зі змінами), у зв`язку зі звільненням у запас за закінченням строку контракту.

Крім того, позивач зазначав, що прийняте рішення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 про зняття з квартирного обліку є таким, що позбавляє його на забезпечення реалізації конституційного права на житло, визначеного ст. 47 Конституції України, а також реалізувати право, визначене частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Просив визнати протиправним і скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2018 року в частині зняття його з квартирного обліку, оформленого протоколом № 2 засідання житлової комісії військової частини від 26 січня 2018 року НОМЕР_1 , зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку з 25 вересня 1992 року складом сім`ї три особи: ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 , для отримання житла.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2018 року в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , оформлене протоколом №2 засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартирному обліку з 25 вересня 1992 року складом сім`ї три особи - ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 для отримання житла.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право позивача залишатися на квартирному обліку після звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку контракту було передбачено пунктами 2.17, 2.19 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 в чинній редакції на момент звільнення позивача з військової служби у запас.

Будь-яких належних і допустимих доказів того, що позивач був зарахований на квартирний облік внаслідок подання відомостей, що не відповідають дійсності, або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік, відповідачами суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2020 року в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 з членами сім`ї на квартирному обліку для отримання житла, скасоване і ухвалене в цій частині нове судове рішення про залишення цих вимог без задоволення.
В іншій частині рішення залишене без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про скасування рішення житлової комісії про зняття позивача з членами сім`ї з квартирного обліку, суд апеляційної інстанції виходив з того, що право позивача залишатися на квартирному обліку у військовій частині після звільнення його в запас у зв`язку із закінченням строку контракту за наявності у нього більше 20 років вислуги передбачене пунктом 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом №737 Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року.

Свої висновки про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в позові в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 з членами сім`ї на квартирному обліку для отримання житла, суд апеляційної інстанції мотивув тим, що оскільки рішення житлової комісії військової частини щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 підлягає скасуванню, то позовна вимога щодо зобов`язання відповідача поновити позивача на квартирному обліку є неефективною, так як порушене право відновлюється повністю шляхом задоволення зазначеної вимоги.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги
У грудні 2020 року до Верховного Суду від військової частини НОМЕР_1 надійшла касаційна скарга, у якій її представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскільки позивач був звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, підстав для перебування його на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, за останнім місцем проходження служби у Бориспільському гарнізоні, немає. Судом апеляційної інстанції не були враховані висновки, викладені в постановах Верховного Суду у справах № 752/5881/15-ц, № 359/9161/16-ц.

Вимоги та доводи касаційної скарги вказують на те, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції оскаржуються в частині задоволення позовних вимог щодо скасування рішення житлової комісії про зняття позивача з квартирного обліку, у зв`язку з чим ці судові рішення в іншій частині не переглядаються.

Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Як на підставу касаційного оскарження відповідач відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке полягає в тому, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 червня 2018 року у справі № 359/9161/16-ц та від 06 червня 2018 року у справі №752/5881/15-ц.
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас 27 січня 2012 року у зв`язку із закінченням строку контракту. Вислуга років становила 22 роки 05 місяців.
З 25 вересня 1992 року його було зараховано на квартирний облік загальної черги, що підтверджується випискою з протоколу від 25 вересня 1992 року № 9 та довідкою від 23 травня 1995 року.
ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у військової частини НОМЕР_1 міста Бориспіль з 03 березня 1995 року складом сім`ї 3 особи: він, дружина, дочка.
Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2018 року № 2 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у зв`язку із звільненням у запас за закінченням строку контракту на підставі пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», згідно з яким на квартирному обліку залишаються військовослужбовці, які звільнені у запас за станом здоров`я, за віком за скороченням штатів, пункту 2.18 наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (зі змінами) .
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 2.17 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року в редакції, чинній на дату звільнення позивача з військової служби (далі Інструкція), передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з пунктом 2.19 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі, зокрема: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Також зазначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2021 року в справі № 638/1341/20 (провадження № 61-4777св21) зазначено, що «пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку) передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Аналіз зазначених норм закону дає підстави зробити висновок про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. […] Крім того, відповідно до абзацу 1 пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 (діючої на момент звільнення позивача з військової служби), військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. Згідно з пунктом 2.18 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці 1 пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, наведені норми цієї Інструкції також передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги».

Установивши, що ОСОБА_1 звільнився з військової служби за закінченням строку дії контракту, маючи вислугу більше 20 років, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у нього права залишатися на квартирному обліку за останнім місцем його служби у військовій частині НОМЕР_1 , та правильно скасував рішення житлової комісії про зняття позивача з цього обліку.

Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду,викладених у постановах від 04 червня 2018 року у справі № 359/9161/16-ц та від 06 червня 2018 року у справі №752/5881/15-ц, колегія суддів відхиляє, оскільки у цих справах у кожного з позивачів (військовослужбовця) вислуга становила менше 20 років, у зв`язку з чим суд касаційної інстанції зробив у цих справах висновки про відсутність у них підстав для залишення на квартирному обліку у військовій частині, яка була останнім місцем їх служби.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постановіВерховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2021 року в справі № 638/1341/20 (провадження № 61-4777св21), касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення та постанову судів попередніх інстанцій в оскарженій частині без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року в частині визнання протиправним та скасовання рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2018 року щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , оформлене протоколом № 2 засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 26 січня 2018 року, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар