Справа № 169/234/18
Провадження № 6/169/3/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю секретаря Мисюка П.З.

представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

боржника ОСОБА_3

представника боржника - адвоката Мурая В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про поділ майна подружжя

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про поділ майна подружжя.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 21 червня 2017 року у цій справі її позов задоволено частково.

Ухвалено в порядку поділу спільного майна подружжя виділити їй у власність: меблі для кухні вартістю 19058 грн. (2013р.), 6 шкафів для гардеробної кімнати з двома алюмінієвими стійками для вішаків вартістю 9000 грн. (2013р.), диван розкладний вартістю 3500 грн. (2008р.), 2 м`які розкладні стільці вартістю 5500 грн. (2007р.), кухонний куточок вартістю 2450 грн. (2008р.); холодильник «Electrolux» вартістю 6700 грн. (2013р.), електродуховку вартістю 4230 грн. (2013р.), електроплиту вартістю 2670 грн. (2013р.), телевізор вартістю 3650 грн. (2009р.), пральну машину (б/у) вартістю 3180 грн. (2004р.), витяжку «Тека» вартістю 1250 грн. (2013р.), блендер вартістю 880 грн. (2013р.), вентилятор вартістю 1450 грн. (2008р.), праску вартістю 790 грн. (2009р.), мікрохвильову піч вартістю 2900 грн. (2005р.), фритюрницю вартістю 1750 грн. (2006р.); мийку для кухні вартістю 1500 грн. (2013р.), змішувач для душу вартістю 1100 грн. (2013р.), змішувач для кухні вартістю 1050 грн. (2013р.), змішувач для біде вартістю 870 грн. (2013р.), а всього на суму 73478 гривень.

ОСОБА_1 зазначала, що на цей час відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню судового рішення. Однак рішення суду в частині передачі їй майна, що виділено їй у власність в порядку поділу спільного майна подружжя, не виконано, оскільки те майно, яке ОСОБА_3 запропонував передати їй, не відповідає тому, що зазначено у рішенні суду, що унеможливлює виконання рішення суду.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд змінити спосіб та порядок виконання рішення Турійського районного суду Волинської області від 21 червня 2017 року та стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію в розмірі 73478 гривень.

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час і місце цього засідання повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник Турійського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час і місце цього засідання повідомлений належним чином, однак виконувач обов`язків начальника вказаного відділу подав клопотання про те, що він просить проводити розгляд зазначеної справи за відсутності представника Турійського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву підтримала та просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Боржник ОСОБА_3 та його представник адвокат Мурай В.А. у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , вказуючи на те, що остання поставленими вимогами намагається змінити суть судового рішення, що суперечить чинному законодавству.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, як установив суд, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про поділ майна подружжя, яке набрало законної сили, позов задоволено частково. Ухвалено в порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_1 у власність: меблі для кухні вартістю 19058 грн. (2013р.), 6 шкафів для гардеробної кімнати з двома алюмінієвими стійками для вішаків вартістю 9000 грн. (2013р.), диван розкладний вартістю 3500 грн. (2008р.), 2 м`які розкладні стільці вартістю 5500 грн. (2007р.), кухонний куточок вартістю 2450 грн. (2008р.); холодильник «Electrolux» вартістю 6700 грн. (2013р.), електродуховка вартістю 4230 грн. (2013р.), електроплиту вартістю 2670 грн. (2013р.), телевізор вартістю 3650 грн. (2009р.), пральну машину (б/у) вартістю 3180 грн. (2004р.), витяжку «Тека» вартістю 1250 грн. (2013р.), блендер вартістю 880 грн. (2013р.), вентилятор вартістю 1450 грн. (2008р.), праску вартістю 790 грн. (2009р.), мікрохвильову піч вартістю 2900 грн. (2005р.), фритюрницю вартістю 1750 грн. (2006р.); мийку для кухні вартістю 1500 грн. (2013р.), змішувач для душу вартістю 1100 грн. (2013р.), змішувач для кухні вартістю 1050 грн. (2013р.), змішувач для біде вартістю 870 грн. (2013р.), а всього на суму 73478 гривень.

Турійським районним судом Волинської області 23 жовтня 2017 року був виданий виконавчий лист і начальником відділу Турійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Крашенінніковим О.В. 27 грудня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до акта вилучення та передачі майна стягувачу від 23 березня 2018 року боржник ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 прийняти певне майно на виконання рішення суду, однак остання відмовилася, оскільки те майно, яке ОСОБА_3 запропонував передати їй, не відповідає тому, що зазначено у судовому рішенні.

Таким чином судове рішення на цей час не виконано.

У своїй заяві про зміну способу і порядку виконання рішення суду стягувач ОСОБА_1 просила суд змінити спосіб і порядок виконання судового рішення та стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію в розмірі 73478 гривень.

Порядок виконання рішення суду регулюється ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з частинами першою, третьою статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїх постановах від 25 листопада 2015 року (справа № 6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2427цс15).

При зміні способу виконання рішення суду фактично здійснюється заміна одного заходу примусового виконання іншим. Під час вирішення питання про зміну способу виконання суд з`ясовує обставини, що свідчать про цілковиту неможливість виконання судового рішення. При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

Проте, у своїй заяві про зміну способу та порядку виконання судового рішення ОСОБА_1 просила змінити спосіб та порядок виконання рішення суду та стягнути з боржника в її користь грошову компенсацію в розмірі 73478 гривень, хоча рішенням суду в цій частині ухвалено в порядку поділу спільного майна подружжя виділити їй у власність певне (вищевказане) майно.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення немає, оскільки під час зміни способу і порядку виконання судового рішення суд не може змінювати саме рішення по суті.

На підставі наведеного та керуючись статтями 435, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий

Повний текст ухвали складено 26 лютого 2021 року.