Справа №359/4272/19
Провадження №2/359/168/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шеремет А.І.,

за участю представника відповідача Шелудько Л.Г.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 2 листопада 2011 року позивач видав ОСОБА_1 кредитну картку, за допомогою якої він набув можливість знімати грошові кошти та розраховуватись ними. Відповідач зобов`язався повертати АТ КБ «Приватбанк» зняті або витрачені ним грошові кошти, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ними. У випадку неналежного виконання грошових зобов`язань він зобов`язався сплатити позивачу пеню та штраф. ОСОБА_1 неодноразово знімав грошові кошти та розраховувався ними. Однак він неналежним чином виконує грошові зобов`язання за кредитним договором: у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 4137 гривень 87 копійок (366,61 + 3771,26), пеня в розмірі 11114 гривень 52 копійок (10014,52 + 1100) та штраф в розмірі 1262 гривень 62 копійок (500 + 762,62). Загальний розмір боргу за кредитним договором склав 16515 гривень 1 копійку (4137,87 + 11114,52 + 1262,62). ОСОБА_1 ухиляється від добровільного погашення цього боргу.

1.2. Тому АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 16515 гривень 1 копійки.

2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

2.1. Представник АТ КБ «Приватбанк» жодного разу не з`явився у судове засідання. Він неодноразово подавав клопотання, в яких він підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

2.2. Представник відповідача ОСОБА_2 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов вже після закінчення строку позовної давності. Підстави для поновлення цього строку відсутні. Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 2 листопада 2011 року АТ КБ «Приватбанк» видав відповідачу кредитну картку, за допомогою якої ОСОБА_1 набув можливість протягом дії кредитної картки знімати грошові кошти та розраховуватись ними. Відповідач зобов`язався повертати АТ КБ «Приватбанк» зняті або витрачені ним грошові кошти.

3.2. Ці обставини підтверджуються особистим підписом ОСОБА_1 в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 2 листопада 2011 року (а.с.8).

3.3. Спірні правовідносини регулюються главою 19 «Позовна давність» розділу V «Строки та терміни. Позовна давність» книги першої «Загальні положення», параграфом 2 «Кредит» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» підрозділу 1 «Договірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

4. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору.

а. щодо розміру боргу за кредитним договором.

4.1. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

4.2. Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

4.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 липня 2020 року у справі №378/305/18 (провадження №61-46239св18), пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком умови та правила не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановленими ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

б. щодо позовної давності.

4.4. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

4.5. Згідно з ч.1 ст.257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

4.6. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

4.7. Згідно з ч.4 ст. ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

4.8. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Зі змісту виписок з карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.68-78, 92-100), вбачається, що позивач неодноразово знімав грошові кошти та розраховувався ними. Однак всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник відповідача ОСОБА_2 не подала докази на підтвердження того, що її довіритель ОСОБА_1 належним чином виконує грошові зобов`язання за кредитним договором. Тому у відповідача виник борг по поверненню кредиту в розмірі 4137 гривень 87 копійок (366,61 + 3771,26). Ця обставина підтверджується письмовими розрахунками, приєднаним до позову (а.с.4-7).

5.2. Зі змісту вказаних розрахунків також вбачається, що у ОСОБА_1 виникла пеня в розмірі 11114 гривень 52 копійок (10014,52 + 1100) та штраф в розмірі 1262 гривень 62 копійок (500 + 762,62). Однак в змісті анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаної відповідачем (а.с.8), відсутні умови про розмір пені та штрафу. У витязі з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.10-24) та у витязі з тарифів обслуговування кредитних карт (а.с.9) також відсутній підпис ОСОБА_1 . Зі змісту правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 липня 2020 року у справі №378/305/18 (провадження №61-46239св18), вбачається, що в такому випадку сторони не досягли згоди щодо умов про розмір пені та штрафу. Тому відсутні підстави для включення пені в розмірі 11114 гривень 52 копійок та штрафу в розмірі 1262 гривень 62 копійок в загальний розмір боргу за кредитним договором.

5.3. Таким чином, розмір боргу відповідача за кредитним договором становить лише 4137 гривень 87 копійок. Зі змісту довідок АТ КБ «Приватбанк» (а.с.78 зворот, а.с.102) вбачається, що з метою забезпечення ОСОБА_1 можливості користуватись кредитними грошовими коштами відповідачу неодноразово видавались кредитні картки. Термін дії останньої кредитної картки закінчився в грудні 2017 року. Починаючи з того ж місяця розпочався трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку повинен був закінчитись лише в грудні 2020 року. Зі змісту накладної на конверті (а.с.37-38), а також штампу, розміщеному на титульній сторінці позову (а.с.1), вбачається, що позивач звернувся до суду ще в травні 2019 року. Ці обставини свідчать про те, що АТ КБ «Приватбанк» не пропустив строк позовної давності. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 добровільно погасив борг за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

5.4. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути борг за кредитним договором в розмірі 4137 гривень 87 копійок.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.2. АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в розмірі 1921 гривні. Ця обставина підтверджується платіжним дорученням (а.с.32). Пред`явлений ним позов задоволений на 25,06% (4137,87 : 16515,01 х 100%).

6.3. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 481 гривні 40 копійок (1921 : 100% х 25,06%).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» борг за кредитним договором в розмірі 4137 гривень 87 копійок.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення боргу за кредитним договором в більшому розмірі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» витрати на оплату судового збору в розмірі 481 гривні 40 копійок.

Повний текст рішення суду складений 1 лютого 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець