Справа № 2/593/4/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"14" січня 2021 р.

У складі: судді Німко Н.П.

При секретарях судового засідання Олексів О.Б.,Лещук Л.Б.,Саламон Ю.О.

з участю :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

позивачки ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4

представників відповідачки ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки і піклування Бережанської міської ради Тернопільської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини та визначення способу участі бабусі у вихованні онука, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Горський Олег Іванович, позивачка ОСОБА_3 , зазначивши третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки і піклування Бережанської міської ради, звернулися до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про визначення способу участі батька у вихованні дитини та визначення способу участі бабусі у вихованні онука, оскільки відповідачка, як мати дитини чинить їм перешкоди у реалізації ними такого права. Згідно уточнених позовних вимог просили визначити наступний графік і способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : систематичні побачення щотижня у понеділок, середу та п`ятницю в період часу із 16 до 20 години та першу і третю суботу та другу і четверту неділю місяця із 10 години до 20 години без присутності матері ОСОБА_4 , по місцю проживання батька дитини або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом батька забирати дитину у ці дні з місць її навчання. Визначити наступний графік і способи участі бабусі ОСОБА_3 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : побачення щотижня у понеділок, середу та п`ятницю в період часу із 16 до 20 години та першу і третю суботу та другу і четверту неділю місяця із 10 години до 20 години без присутності матері ОСОБА_4 , по місцю проживання бабусі дитини або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом бабусі забирати дитину у ці дні з місць її навчання.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, які фактично є аналогічними тим, які зазначені у позовній заяві.

Окрім цього, як пояснив представник позивача ОСОБА_1 адвокат Горський О.І., його довіритель підтримував фактичні шлюбні відносини із матір`ю дитини - відповідачкою ОСОБА_4 , без реєстрації таких шлюбних відносин. За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №104. Під час спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виникали непорозуміння, у зв`язку з чим, з початку 2017 року вони стали проживати окремо. У подальшому, на ґрунті особистих неприязних відносин, відповідачка почала перешкоджати позивачу бачитись із їх сином та брати участь у його вихованні. Вказана ситуація вирішувалася Бережанською міською радою, як органом опіки та піклування, яка своїм рішенням, від 29 червня 2017 року «Про участь батька у вихованні дитини», визначила позивачу ОСОБА_1 систематичні побачення із сином ОСОБА_7 в присутності матері ОСОБА_4 у вівторок, четвер та неділю щотижня з 16 год. до 18 год. Однак, вказаного графіку відповідачка належним чином не дотримувалася та продовжувала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні із сином, у зв`язку із чим позивач неодноразово звертався із відповідними заявами до Бережанської міської ради, на що йому було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав, як батька дитини на участь у її вихованні.

Позивачка ОСОБА_3 (мати позивача ОСОБА_1 та бабуся дитини) у судовому засіданні пояснила, що маючи право на участь у вихованні свого онука ОСОБА_7 , неодноразово зверталася до відповідачки (матері дитини) для надання їй такої можливості, шляхом побачень з онуком. Однак на свої прохання отримувала відмову, а у подальшому відповідачка взагалі стала уникати зустрічей із нею. У зв`язку з чим, вона ( позивачка ОСОБА_3 ) вирішила за доцільне захистити свої права на участь у вихованні онука й звернутися із згаданими позовними вимогами до суду, які й просить задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Горський О.І. та позивачка ОСОБА_3 повідомили суду, що на їх переконання, участь батька та бабусі дитини у вихованні малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буде позитивно впливати на розвиток і виховання останнього, оскільки дитина буде знати про своє походження, перебуватиме у колі близьких родичів зі сторони батька й буде почуватися зростаючою у повній і повноцінній сім`ї.

Відповідачка ОСОБА_4 , її представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнали, фактично підтримали подане письмове заперечення на уточнені позовні вимоги, просили у цілому відмовити позивачу ОСОБА_1 у встановленні графіку побачень з дитиною зважаючи на її малолітній вік; враховуючи неправомірну (агресивну) поведінку позивача ОСОБА_1 , яка може негативно вплинути на її психічне здоров`я і завдати дитині істотної шкоди; а тому, захищаючи інтереси та здоров`я дитини, відповідачка заперечила проти побачень сина з батьком. Щодо позовних вимог бабусі ОСОБА_3 , сторона відповідача позов визнала частково. При цьому відповідачка ОСОБА_8 просила суд врахувати, що бабуся ніколи не проявляла бажання до побачень з внуком і з цих підстав вважає, що позивачці ОСОБА_3 достатньо буде бачитися з внуком, але в її (відповідачки) присутності та не у місці проживання бабусі, оскільки відповідачці не буде відомо, як дитина буде себе поводити з фактично незнайомою для неї людиною, а також не буде відомо й про те, як бабуся буде поводити себе стосовно онука - «позитивно» чи «негативно».

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування Бережанської міської ради Тернопільської області у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без їх участі; щодо вирішення спору покладається на думку суду.

Заслухавши вступне слово учасників процесу та їх представників, взявши до уваги позицію третьої особи, допитавши свідків як сторони позивачів, так і сторони відповідачки, перевіривши та оцінивши надані суду докази на їх належність, допустимість та достатність у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на положення частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Також, статтею 3 вищевказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої 27.02.1991р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно приписів частини 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями статті 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Частиною 3 статті 157 СК України визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень частини 1 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частина 2 статті 159 СК України вказує, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У судовому засіданні встановлено такі факти й обставини:

Сторони по справі у зареєстрованому шлюбі не перебували і не перебувають.

У позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_7 , який проживає разом із матір`ю - ОСОБА_4 .

Оскільки позивачка ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , вона є бабусею ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та позивачка ОСОБА_3 , проживають по АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_4 та її малолітній син ОСОБА_7 , проживають окремо від позивачів по АДРЕСА_2 .

Батьки дитини ( позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 ) перебувають у неприязних відносинах й між ними мають місце сварки та непорозуміння.

Рішенням №-11/7 комісії Бережанської міської ради з питань захисту прав дитини від 29 червня 2017 року визначено способи участі ОСОБА_1 , як батька у вихованні сина ОСОБА_7 , а саме: систематичні, спільні з матір`ю ОСОБА_4 побачення з дитиною у вівторок, четвер та неділю щотижня з 16 год. до 18 год. Також визначено, що за погодженням між батьками, можливе встановлення інших днів та годин спільних побачень та прогулянок. Матері дитини ОСОБА_4 визначено не чинити перешкод у спілкуванні дитини з її батьком.

Вказані обставини фактично визнані учасниками справи й встановлені в судовому засіданні виходячи з змісту поданих суду заяв по суті справи, пояснень сторін та їх представників, з яких також вбачається, що відповідачка фактично чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 та позивачці ОСОБА_3 у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_9 ( відповідно - сином та онуком вказаних осіб).

Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позитивно охарактеризували позивача ОСОБА_1 та позивачку ОСОБА_3 , повідомили про їх бажання приймати участь у вихованні відповідно сина й онука ОСОБА_7 , також їм відомо, що мати дитини не дає позивачам в повній мірі бачитися з дитиною.

Допитані у судовому засіданні свідки сторони відповідачки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили про конфлікт, який мав місце навесні - влітку 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в ресторані «Анатоль» з приводу перебування матері дитини в ресторані, у той час, як батько з дитиною очікували її на вулиці.

Допитана за клопотанням сторони відповідача в якості свідка начальник служби в справах дітей Бережанської міської ради ОСОБА_14 повідомила суду про неодноразові суперечки й непорозуміння між батьками дитини з приводу побачень батька з дитиною, де мати фактично ухилялася від того, щоб створити умови для побачень батька з дитиною й тим самим створювала йому у цьому перешкоди. З матір`ю дитини неодноразово проводилися роз`яснювальні бесіди з приводу недопущення порушень прав батька, але це позитивного результату не дало. Також свідок категорично заперечила твердження відповідачки про агресивну поведінку батька дитини під час спільних зустрічей з приводу його участі у вихованні дитини.

Суд не вважає належними доказами подані стороною відповідачки в обґрунтування своїх тверджень про аморальну поведінку позивача ОСОБА_1 та його можливий негативний вплив на дитину, інформаційні листи (повідомлення) працівників Бережанського відділу поліції ГУ НП України в Тернопільській області про результати розгляду звернень відповідачки від 15 травня 2017 року, 16 серпня 2019 року, 14 серпня 2017 року,15 серпня 2018 року.

Як вважає суд, уповноважений орган (поліція), за наслідками розгляду згаданих заяв (звернень) відповідачки, не встановив у діях ОСОБА_1 протиправного характеру. Об`єктивно, такі надані суду докази свідчать лише про факти звернення заявниці в правоохоронний орган, але не про протиправну поведінку батька дитини.

Суд констатує, що вказана у таких документах інформація фактично містить лише відомості, з яких вбачається що у зазначений у таких повідомленнях час, сторони перебували у неприязних стосунках, між ними виникали конфліктні ситуації з приводу спілкування батька з дитиною. Одночасно, суд вважає, що зазначені висновки правоохоронних органів не містять жодних відомостей, які б підтверджували твердження відповідачки, що побачення дитини з батьком будуть негативно впливати на психічне здоров`я дитини, завдавати їй істотну шкоду.

Відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності чи до іншого виду відповідальності позивача ОСОБА_1 за вчинення повідомлених відповідачкою протиправних дій, суду не надано й у судовому засіданні не здобуто.

Отже, у судовому засіданні відповідачкою ОСОБА_4 згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів того, що батько дитини - позивач ОСОБА_1 веде аморальний спосіб життя, або порушує вимоги законодавства у будь-якій сфері свого життя, чи ухиляється від утримання дитини, або негативно впливає на розвиток та виховання спільного сина, чи є небезпечним для нього. Як вважає суд, доводи відповідачки ґрунтуються виключно на її емоційній неприязні до позивача, не бажанні зустрічатися із батьком дитини та його матір`ю (бабусею), на ґрунті чого у сторін виникають сварки, скандали, зокрема такі події мали місце й у присутності дитини, а це вже несе негативний вплив на її розвиток та виховання.

Оскільки в обґрунтування заперечень й часткового визнання позовних вимог позивачки ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_4 не повідомила суду жодної обставини й не надала жодного доказу, суд вважає недоведеними твердження відповідачки про негативні наслідки зустрічей за її (матері) відсутності позивачки ОСОБА_3 , як бабусі із малолітнім онуком.

З огляду на такі фактичні обставини, суд вважає, що вимоги позивачів про надання їм можливості брати участь у вихованні дитини без присутності відповідачки, є обґрунтованими.

У цій частині суд вважає за доцільне додатково зазначити, що повідомлена представником позивача адвокатом Горським О.І. обставина, що на даний час відповідачка ОСОБА_4 фактично добровільно пішла назустріч вимогам батька й бабусі й надала можливість один раз зустрітися позивачам із дитиною та безперешкодно спілкуватися із нею, не може слугувати достатньо обґрунтованою підставою для відмови позивачам у їх вимозі зустрічатися з дитиною без присутності відповідачки.

Що стосується способу виховання батьком та бабусею дитини та встановлення для цього часу спілкування з дитиною, суд вважає визначити наступне:

- ОСОБА_1 , як батькові встановити систематичні побачення з сином ОСОБА_9 по місцю проживання батька дитини або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом батька забирати дитину у ці дні з місць її навчання, без присутності матері дитини ОСОБА_4 , або за домовленістю в її присутності: щовівторка та щочетверга з 16 год 00 хв. до 20 год 00 хв.; кожну першу та третю суботу в місяці з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.; кожну другу та четверту неділю в місяці з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.

- ОСОБА_3 , як бабусі встановити систематичні побачення з онуком ОСОБА_9 по місцю проживання бабусі або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом бабусі забирати дитину у ці дні з місць її навчання, без присутності матері дитини ОСОБА_4 , або за домовленістю в її присутності: щовівторка та щочетверга з 16 год 00 хв. до 20 год 00 хв.; кожну першу та третю в місяці суботу з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.; кожну другу та четверту в місяці неділю з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.

Суд вважає, що зазначений спосіб участі позивачів у вихованні дитини забезпечить справедливий баланс між правами та обов`язками сторін і рівність таких прав та обов`язків стосовно дитини й фактично буде покладенням обов`язку на відповідачку ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з дитиною.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5 - 14, 18, 19, 23, 27, 76 - 82, 133, 141, 142, 197 - 200, 206, 258, 259, 263, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 153, 157 - 159 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 такий спосіб і графік участі у вихованні його сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити йому, як батькові час спілкування з дитиною: систематичні побачення з дитиною по місцю проживання батька дитини або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом батька забирати дитину у ці дні з місць її навчання, без присутності матері дитини ОСОБА_4 , або за домовленістю в її присутності:

-щовівторка та щочетверга з 16 год 00 хв. до 20 год 00 хв.;

-кожну першу та третю суботу в місяці з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.;

-кожну другу та четверту неділю в місяці з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_3 такий спосіб і графік участі, як бабусі у вихованні її малолітнього онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : систематичні побачення з онуком по місцю проживання бабусі або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом бабусі забирати дитину у ці дні з місць її навчання, без присутності матері дитини ОСОБА_4 , або за домовленістю в її присутності:

-щовівторка та щочетверга з 16 год 00 хв. до 20 год 00 хв.;

-кожну першу та третю в місяці суботу з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.;

-кожну другу та четверту в місяці неділю з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду, або через Бережанський районний суд Тернопільської області.

У зв`язку із складністю даної справи, у відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК України, повне рішення у справі складено 22 січня 2021 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко