Провадження № 2-з/204/301/21
УХВАЛА

іменем України

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Разом з позовною заявою позивач подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, за якою просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна відповідача ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок, об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Заява обґрунтовується тим, що між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач позичила відповідачу 300000 грн, за умови повернення зазначеної суми до 01 липня 2021 року. Відповідач зобов`язання про повернення боргу у вказані в борговій розписці строки не виконала, що змусило позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. Вказує, що згідно інформації з сайту Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за відповідачем зареєстровано декілька об`єктів нерухомого майна, в тому числі житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101). Вважає, що даний об`єкт нерухомого майна може бути відчужено відповідачем на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. За п. 7 цієї ж постанови, ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Так, позивачем до заяви про забезпечення позову долучено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої відповідачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101). Підставою для державної реєстрації зазначено договір дарування, серія та номер: 175, виданий 15 березня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса І.В. Однак, судом дана інформація не приймається до уваги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №204/1291/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Ірина Вячеславівна про визнання договору дарування недійсним, у якій позивач просив визнати недійсним договір дарування №175 від 15.03.2019 року, укладений між сторонами, та скасувати державну реєстрацію права власності.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Ірина Вячеславівна про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі №204/1291/20 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено; рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним задоволено; Визнано недійсним договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладений 15 березня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Іриною Вячеславівною за №175; скасовано реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 30710794), проведену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Іриною Вячеславівною (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45974207 від 15.03.2019 року) на підставі договору дарування від 15 березня 2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Іриною Вячеславівною за №175.

Постановою Верховного Суду від 29 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року залишено без змін.

Таким чином, станом на час подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову відповідач вже не є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, відсутні підстави для вжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову, а саме накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Враховуючи, що нормами ЦПК України не передбачено можливості накладенні арешту за заявою особи на майно, яке не належить на праві власності відповідачу, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи дану заяву судом також відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховано висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №520/6599/18.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 151, ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: