Ухвала

09 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 461/9080/15-ц

провадження № 61-9314св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Укрексімбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 березня 2013 року

№ 151213К8, від 06 березня 2014 року № 151214К5, від 21 серпня 2008 року № 151407К37 та від 25 червня 2008 року № 151208К34, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди від 20 березня 2013 року № 151213N2, яка виникла у період з 05 березня по 31 липня 2015 року у розмірі

20 231 816,26 дол. США та 182 855 595,54 грн.

ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Галичина»

(ПрАТ - «Галичина») та Публічне акціонерне товариство «Ковельмолоко» (далі - ПАТ «Ковельмолоко») звернулись до суду апеляційної інстанції

з апеляційними скаргами на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсімбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 20 231 816,26 дол. США та 182 855 595,54 грн.

31 березня 2021 року АТ «Укрексіммбанк» надано суду заяву про забезпечення позову у зазначеній цивільній справі шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, майнові права, що належать ОСОБА_1 в межах заявленої до стягнення суми грошових коштів в розмірі

20 231 816,26 дол. США та 182 855 595,54 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року заяву

АТ «Укрексімбанк» задоволено. Застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, майнові права, що належать особисто ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах заявленої до стягнення суми грошових коштів в розмірі 20 231 816,26 дол. США та 182 855 595,54 грн.

12 травня 2021 року АТ «Укрексімбанк» подала до апеляційного суду заяву про виправлення помилки у виконавчому документі. В заяві зазначає,

що ухвала суду про забезпечення позову відповідно до статті 157 ЦПК України є виконавчим документом та повинна відповідати вимогам встановленим у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Однак в ухвалі не зазначено стягувача, його місцезнаходження, ідентифікаційний код, а також дата народження фізичної особи-боржника. Просила виправити зазначені помилки.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року заяву

АТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено. Виправлено описки у резолютивній частині ухвали Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року, доповнивши її наступний змістом:

«Стягувач: Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», місцезнаходження: 033150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; ідентифікаційний код юридичної особи: 00032112.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ».

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в ухвалі про забезпечення позову від 02 квітня 2021 року, яка є виконавчим документом не зазначено необхідні відомості про стягувача і боржника, а тому наявні підстави передбачені пунктами 3, 4 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною першою 432 ЦПК України для задоволення заяви про виправлення помилки.

У червні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу

у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, а заяву залишити без розгляду. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд залишив поза увагою, що судом апеляційної інстанції порушено статтю 269 ЦПК України, оскільки оскаржуваною ухвалою суд не виправив допущені описки,

а доповнив резолютивну частину ухвали про забезпечення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 461/9080/15-ц, витребувано її з Галицького районного суду м. Львова.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року підлягає закриттю з огляду на таке.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією із основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після

їх перегляду в апеляційному порядку. Ухвала суду апеляційної інстанції, якою виправлено описки у резолютивній частині ухвали Львівського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року, відсутня в переліку ухвал, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити. Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Враховуючи, що пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України відсутній

в переліку оскаржуваних судових рішень за пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ухвала Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389 та частиною другою статті 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 461/9080/15-ц за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду

від 19 травня 2021 року закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська