У Х В А Л А

20 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 127/6981/21

провадження № 61-20359ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом Лісковим Анатолієм Ігоровичем, на постанову Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання послуг,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання послуг.

Позов обгрунтований тим, що 24 жовтня 2019 року між нею та ОСОБА_2 укладений договір про надання послуг із пошуку нерухомого майна для придбання № 6-П-19-170, відповідно до умов якого, вона, як виконавець, зобов`язалась надати комплекс маркетингових, рекламних, інформаційних і консультаційних послуг на ринку нерухомості з метою забезпечення відповідача інформацією про аналіз та прогноз стану ринку нерухомості, його учасників, надати послуги з вивчення кон`юнктури ринку, консультацій у сфері законодавства, що регулює ринок нерухомості, а також забезпечити розповсюдження реклами, здійснити підбір та надати рекомендації з вибору оберту нерухомості, забезпечити супроводження набуття замовником чи третьою особою на його розсуд об`єкту нерухомості, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги у порядку та спосіб передбачений договором.

ФОП ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі та надала ОСОБА_2 комплекс послуг на ринку нерухомості з метою придбання ним об`єкта нерухомості, що підтверджується актом приймання виконаних послуг від 24 жовтня 2019 року, що є додатком № 1 до договору.

26 червня 2020 року ОСОБА_2 придбав незавершене будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :02:005:0711, проте, всупереч умовам договору, не повідомив позивача про придбання цих об`єктів, а надані послуги не оплатив, в тому числі на її вимогу від 25 серпня 2020 року.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором у розмірі 48 933,50 грн, з яких: 37 784,00 грн - основний борг, 10 149,00 грн - відсотки, 1 000 грн - штраф .

Рішенням Вінницького міського суду від 20 липня 2021 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання послуг від 24 жовтня 2019 року № 6-П-19-170 у розмірі 48 933, 50 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі договору про надання послуг між сторонами виникли правовідносини зобов`язального характеру, що підлягають обов`язковому виконанню сторонами. Оскільки позивач виконала взяті на себе зобов`язання та надала відповідачу комплекс послуг для придбання останнім об`єктів нерухомості, а відповідач прийняв надані позивачем послуги, а зобов`язання з оплати послуг не виконав, вимоги ФОП ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості є обгрунтованими.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 липня 2021 року скасовано.

У задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання послуг відмовлено через недоведеність позовних вимог.

У грудні 2021 року ФОП ОСОБА_1 через адвоката Ліскова А. І. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення заборгованості у розмірі 48 933,50 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн*100=227 000,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року ухвалена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом Лісковим Анатолієм Ігоровичем, на постанову Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання послуг відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко