Справа № 459/3514/20 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/307/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2020 року в складі судді Жураковського А.І. у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Кузьмів Христини Василівни щодо невжиття заходів зупинення виконання рішення суду та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

У грудні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Кузьмів Х.В. щодо невжиття заходів зупинення виконання рішення суду та зобов`язання вчинити дії, просила визнати неправомірною її бездіяльність щодо невжиття заходів зупинення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019, а також зобов`язати державного виконавця звернутись із постановою про зупинення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019 до ВП «Вантажно-транспортне управління» ДП «Львіввугілля» з вимогою про зупинення виконання даного рішення суду.

Скаргу обгрнутовувала тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 459/1099/15, виданий 04.03.2020 Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з неї в користь АТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості. 18.05.2020 державний виконавець передала виконавчий документ на виконання до підприємства, де працює.

14.09.2020 Верховний Суд відкрив касаційне провадження та зупинив виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019. Дана ухвала надійшла до виконавчої служби 05.10.2020 і того ж дня державний виконавець Кузьмів Х.В. винесла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до вирішення справи по суті. Проте, державним виконавцем не зупинено примусове виконання судового рішення на підприємстві, де працює боржник, і жодного рішення роботодавцю не надсилалося з виконавчої служби з приводу цього питання. У підсумку стверджує, що внаслідок такої бездіяльності державного виконавця продовжується стягнення на заробітну плату. Вважає безпідставними дії державного виконавця щодо не зупинення такого стягнення й акумулювання коштів на рахунках ДВС попри ухвалу касаційного суду. Просила скаргу задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2020 рокускаргу задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Кузьмів Христини Василівни щодо невжиття заходів зупинення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019 р.

Зобов`язано державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Ключку Олену Ігорівну звернутись із постановою про зупинення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019 р. до ВП «Вантажно-транспортне управління» ДП «Львіввугілля» з вимогою про зупинення виконання даного рішення суду, з підстав викладених у постанові державного виконавця від 05.10.2020 р. ВП № 62014430.

Роз`яснено Червоноградському МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) обов`язок, що встановлений ст. 453 ЦПК України, повідомити суд і скаржника про результати виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвалу суду оскаржив Червоноградський міський ВДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), вважає ухвалу незаконною та безпідставною, оскільки при постановленні такої суд порушив норми матеріального та процесуального права, не аргументував бездіяльність державного виконавця.

В апеляційній скарзі зазначає, що державний виконавець не порушила норми закону та строки у виконавчому провадженні.

Покликається на ухвалу Верховного Суду від 14.09.2020, справа № 459/1099/15 згідно з якою зупинено виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області, до його перегляду у касаційному порядку.

Зазначає, що в ухвалі не зазначено, що зупинення вчинення дій полягає у зупиненні звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію ті ніші доходи боржника.

Звертає увагу на Інструкцію з організації примусового виконання рішень, за якою зупинення вчинення виконавчих дій, відкладення проведення виконавчих дій, відстрочка чи розстрочка виконання рішення не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення.

Покликаючись на підстави зупинення вчинення виконавчих дій зазначає, що кошти, які надходили на депозитний рахунок відділу з примусового виконання постанови про звернення стягнення із доходу боржника, не перераховувалися на користь стягувача, в цьому конексті зазначає про поворот виконання рішення, як процесуальну форму захисту прав боржника.

Також зазначає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, при цьому жодною нормою ЦПК України та іншими законодавчими актами не передбачено зупинення судом звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця і суд не наділений повноваженнями розглядати такі питання.

Просить скасувати ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2020 року.

Учасники справи заявник ОСОБА_1 , представник Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів), представник стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не прибули, заявник ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав пояснення на апеляційну скаргу, інші не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Верховного Суду про зупинення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку мала наслідком зупинення звернення стягнення на заробітну плату боржника, оскільки таке зупинення виконання судового рішення приймалося з метою припинення стягнення коштів з боржника до часу ухвалення касаційним судом остаточного рішення.

Таким чином, подальше здійснення стягнення коштів із заробітної плати боржника призводить до безпідставного стягнення коштів з боржника, у зв`язку з чим відбувається втручання у його право на мирне володіння майном та порушено його право власності, що свідчить про те, що державний виконавець Кузьмів Х.В. допустила протиправну бездіяльність, яка полягає у невжитті заходів для зупинення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019.

Обов`язок по відновленню прав скаржника суд поклав на ОСОБА_2 , як основного державного виконавця у виконавчому провадженні.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № E/V335 від 24 травня 2007 року у розмірі 82 769,07 доларів США, за курсом 15,77 грн. за один долар США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_3 і представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 , залишено без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року залишено без змін.

Таким чином, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року набрало законної сили 28.01.2020 та підлягає обов`язковому виконанню.

04.03.2020 Червоноградський міський суд Львівської області видав виконавчий лист № 459/1099/15 про стягнення з ОСОБА_1 у користь АТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості.

08.05.2020 державний виконавець Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Ключка О.І. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 62014430 (а.с. 6).

18.05.2020 державний виконавець Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Ключка О.І. винесла постанову про передачу виконавчого документу на виконання до підприємства, де працює боржник ВП «Вантажно-транспортне управління» ДП «Львіввугілля».

В свою чергу, 28.02.2020 та 05.03.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно, подали касаційні скарги на судові рішення першої та апеляційної інстанції.

14.09.2020 Верховний Суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 січня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим.

Цією ж ухвалою касаційний суд зупинив виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року, до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

При цьому, як зазначено у мотивувальній частині ухвали, клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зупинення виконання судових рішень є частково підставними, оскільки не зупинення виконання рішення може призвести до виникнення, зміни та припинення прав і обов`язків учасників справи, а в разі можливого його скасування повернення сторін до первісного стану буде утрудненим.

22.09.2020 боржник подала заяву державному виконавцю Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Ключка О.І. з проханням зупинити стягнення коштів із заробітної плати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

05.10.2020 головний державний виконавець Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Кузьмів Х.В. винесла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, у зв`язку з тим, що 05.10.2020 на адресу МВ ДВС боржник ОСОБА_1 подала відповідну заяву та долучила копію ухвали касаційного суду від 14.09.2019 (а.с. 13).

16.11.2020 Червоноградський МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) надав відповідь на скаргу боржника від 28.10.2020, у якій зазначено, що відповідно до п. 18 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зупинення вчинення виконавчих дій не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення, тому скарга задоволенню не підлягає.

В свою чергу, 10.12.2020 до ВП «Вантажно-транспортне управління» ДП «Львіввугілля» надійшов лист начальника Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Павліха В. від 26.11.2020, у якому останній просив зупинити стягнення боргу з боржника до закінчення касаційного перегляду судового рішення (а.с. 41).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що лист начальника Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Павліха В. від 26.11.2020, засвідчує фактично визнання допущеної бездіяльності з боку виконавчої служби.

Разом з цим, як слідує із Звітів про здійснення відрахування та виплати відносно ОСОБА_1 , складених головним бухгалтером ВП «Вантажно-транспортне управління» ДП «Львіввугілля» Виноградським І.С., на підставі постанови державного виконавця від 18.05.2020 у виконавчому провадженні № 62014430 проводиться стягнення із доходів боржника, зокрема у жовтні-листопаді 2020 року утримано суму у розмірі 5026,79 грн. (а.с. 42-43).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII) та положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 цього закону).

Відповідно до ч. 1, п. 2, ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1, п. 2, ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Використовуючи своє право на звернення до суду із скаргою та вважаючи дії державного виконавця неправомірними, боржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, яку обґрунтовувала тим, що касаційний суд зупинив виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019, відтак зупинивши вчинення виконавчих дій до вирішення справи по суті, державний виконавець не зупинила примусове виконання судового рішення на підприємстві, де працює боржник, жодного рішення роботодавцю з приводу цього питання, не надсилалося, як наслідок продовжується стягнення на заробітну плату. Вважала таку бездіяльність державного виконавця неправомірною.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 що ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено заходи примусового виконання рішень.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням (статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Статтею 68 Закону визначено умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Разом з цим, підстави зупинення вчинення виконавчих дій чітко визначені у ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

У частині 1 статті 35 цього Закону визначено строк зупинення такого виконавчого провадження за даним пунктом - до розгляду питання по суті.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову (частина 5 статті 35 Закону).

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень.

Разом з тим, відповідно до статті 41 Конституції України, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У частині 2 статті 18 Закону дійсно не зазначено, що до кола обов`язків державного виконавця входить обов`язок перевіряти наявність підстав, що унеможливлюють виконання рішення суду. Разом з цим, зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати, передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи наведене, така ухвала суду касаційної інстанції зобов`язує виконавця не проводити дії з примусового виконання рішення суду, перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії) (ч. 3 цієї статті).

На підставі ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що зупинення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку, має наслідком зупинення звернення стягнення на заробітну плату боржника, оскільки зупинення виконання судового рішення приймалося саме з метою припинення стягнення коштів з боржника до ухвалення остаточного рішення у справі.

Разом з цим, встановивши відповідні обставини державний виконавець вчинила правильні дії з приводу винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, при цьому допустилася порушення, оскільки не сприяла зупиненню виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019, яке виконувалося у ВП «Вантажно-транспортне управління» ДП «Львіввугілля», за місцем праці боржника.

Таким чином, подальше здійснення стягнення коштів із заробітної плати боржника (жовтень-листопад 2020 року), з врахуванням ухвали касаційного суду привезло до безпідставного стягнення коштів з боржника.

З врахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про те, що державний виконавець Кузьмів Х.В. допустила протиправну бездіяльність, що полягає у невжитті заходів для зупинення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2019, а протилежні доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та відповідних висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 15 червня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк