Провадження № 22-ц/802/1450/21 Категорія: 53 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Федонюк С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 26 червня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої було пошкоджено належний їй автомобіль Lexus RX 350 д.н.з. НОМЕР_1 .

Винуватцем ДТП визнаний ОСОБА_2 , який являється працівником Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Страхова компанія за страховим полісом та з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу виплатила страхове відшкодування у розмірі 11843,83 грн.

Відповідач добровільно сплатив їй 2600 грн. франшизи.

Разом із тим, фактична вартість виконаних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля становить 35919,45 грн. з ПДВ, у зв`язку із чим страхової виплати недостатньо для повного покриття шкоди.

Відповідач відмовляється виплатити їй кошти, а тому просила стягнути на її користь різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 21475,62 грн., 840 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» на користь ОСОБА_1 15489,07 грн. майнової шкоди, 606,39 грн. судового збору та 3606 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство «Луцькспецкомунтранс», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 від імені позивачки ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Треті особи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до вимог ст.ст.1192, 1194 ЦК України недоплачене страхове відшкодування підлягає стягненню із відповідача.

Проте, до таких висновків суд дійшов передчасно, неповно дослідивши усі обставини справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як передбачено ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 цього Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1). Відповідно до цього Закону потерпілим юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну (п.22.2).

Згідно зі ст. 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом встановлено, що 26 червня 2020 року у м. Луцьк на перехресті вулиць Львівська Городецька сталася ДТП за участю автомобіля Lexus RX 350 д.н.з. НОМЕР_1 під керування позивачки та автомобіля Renault Premium 420 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який належить відповідачу.

Учасники ДТП скористалися своїм правом на складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, у якому зазначено про визнання винуватцем у цій ДТП водія ОСОБА_2 під час виконання останнім своїх службових обов`язків, як водія відповідача.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження, на відновлювальний ремонт якого нею сплачено 26.08.2020 35919,45 грн. на підставі складеного між нею та виконавцем робіт ТОВ «Автоконцепт» акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №КН000000140 від 26.08.2020 (а.с.17, 18).

Цивільно-правова відповідальність щодо забезпеченого транспортного засобу Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» станом на 26.06.2020 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з франшизою у розмірі 2600 грн. згідно полісу страхування №АО/4299897 (а.с.13 відповідь страхової компанії).

Позивачка не заперечує, що у вересні страхова компанія на її заяву виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 11843,83 грн., яке розраховане з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля та вирахуванням франшизи, а у жовтні 2020 року на її звернення відповідач добровільно виплатив франшизу у розмірі 2 600 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що позивачка у серпні 2020 року фактично сплатила за відновлення пошкодженого автомобіля 35919,45 грн., тобто у межах ліміту відповідальності, у зв`язку із чим не позбавлена права доотримати збитки зі страхової компанії, до якої фактично із такими вимогами не зверталася та не отримала передбаченої законом відмови у виплаті таких коштів.

Ураховуючи наведене, заявлені до відповідача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» позовні вимоги є передчасними, не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів і з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню апелянту позивачкою лише у розмірі 1261,20 грн..

Із наявного у матеріалах справи платіжного доручення №1563 від 11.10.2021 вбачається, що Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство «Луцькспецкомунтранс» за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір у розмірі 2270 грн. (а.с.135), хоча апеляційна скарга підлягала оплаті судовим збором у розмірі 1261,20 грн. (150% від 840,80 грн. ціни позову про відшкодування майнової шкоди фізичній особі).

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» 1261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн. 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді