Справа № 274/3551/21 Провадження № 2/0274/1318/21 РІШЕННЯ
09.12.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Лободи В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг,
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
В обґрунтування позовних вимог вказує, що з ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 без відома позивача зареєстрував у вказаній квартирі відповідача ОСОБА_3 та її доньку ОСОБА_4 , в подальшому за користування житлово-комунальними послугами виникла заборгованість. З метою уникнення відключення надання житлово-комунальних послуг позивач сплатив всю заборгованість за спожитими послугами та в квітні 2021 направив до відповідачів вимогу відшкодувати йому кошти. Натомість кошти позивачу не відшкодовані.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 08.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 20.09.2021 розгляд справи відкладено через неявку відповідачів.
Ухвалою від 03.11.2021, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 03.11.2021, суд відклав розгляд справи по суті на 09.12.2021 у зв`язку з першою неявкою відповідачів..
Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судові засідання не з`являлись, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, судові повістки направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідачів. Окрім того, судом в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України було здійснено виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню.
Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (в редакції 11.06.2017, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 вказаного Закону визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальними послугами є централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.
Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що незалежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Частиною 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 20 «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої ст. 20 «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Статтею 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із вимогами частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду.
Судом встановлено, що 22.04.2021 Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Центр-23" видано довідку за №331, в якій вказано, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з 22.09.2003 фактично не проживає у вказаній квартирі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Центр-23" видано довідку за №328 від 13.04.2021, в якій вказано, що ОСОБА_2 , 1946 р.н., ОСОБА_1 , 1975 р.н., як власники квартири не сплачують комунальні послуги на утримання будинку і прибудинкової території.
Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Центр-23" №330 від 21.04.2021, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано дві особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач зазначає, що він хоч і є власником квартири, однак з 22.09.2003 по теперішній час там не проживає, а, отже, послугами не користувався та не користується, що підтверджується довідкою виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Центр-23" №331 від 22.04.2021. Борг, що утворився, виник через споживання житлово-комунальних послуг ОСОБА_3 , яка проживає у вказаній квартирі.
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира забезпечується послугами з централізованого водопостачання, водовідведення, електроенергією, централізованим опаленням, здійснюється вивіз сміття, отже відповідач ОСОБА_3 є споживачем вказаних послуг.
Позивачем направлено вимогу до ОСОБА_2 про сплату боргу за спожиті житлово-комунальні послуги.
Судом встановлено, що відповідно до даних платіжних квитанцій позивачем сплачено: 17.04.2021 - 235,74 грн. за електроенергію, 18.04.2021 - 2975,78 грн. за водопостачання, 18.04.2021 - 1509,62 грн. за вивезення сміття, 17.04.2021 - 171,67 грн. за розподіл газу, 19.04.2021 - 1610,37 грн. за газ, якими користувалась ОСОБА_3 , що в загальному складає суму 6503, 18 грн.
Відповідачі своїх зобов`язань щодо оплати спожитих послуг належним чином не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Отож, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,00 грн. по 908 грн з кожного.
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Позивачем також було заявлено вимогу про стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу останнім надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1008171; квитанцію до прибуткового касового ордеру №13, від 15.05.2021 на суму 4000,00 грн.
Розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджено належними та допустими доказами.
За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн підлягає задоволенню в солідарному порядку з відповідачів по 2000 грн з кожного.
Керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 суми сплачених коштів за оплату житлово-комунальних послуг, наданих за адресою: АДРЕСА_2 , в сумі 13 354,57 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму, сплачену за надання житлово-комунальних послуг, наданих за адресою: АДРЕСА_2 , в сумі 6 503,19 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 908,00 грн. з кожного витрат зі сплати судового збору.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 2000,00 грн. з кожного витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя Т.Б. Большакова