Постанова

Іменем України

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 204/8696/20-ц

провадження № 61-7183св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Дніпропетровський окружний адміністративний суд;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року у складі судді Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої, на його думку, незаконними

діями суду при ухваленні судового рішення за його позовом до Третього апеляційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про встановлення наявності, чи відсутності повноважень, збов`язання вчинити певні дії у справі № 160/16160/20.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 21 грудня 2020 року у складі судді Книш А. В. у відкритті провадження

у вищевказаній справі відмовлено.

Судове рішення районного суду мотивовано тим, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи, нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Не погоджуючись із вищевказаним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявник вимоги ухвали апеляційного суду від 16 січня 2021 року про залишення його апеляційної скарги без руху, яку він отримав 21 січня 2021 року, не виконав, а саме не сплатив за подання апеляційної скарги судовий збір.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом

норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, а справу направити на повторний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали

з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

У травні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду

про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що на підставі статей 3, 8, 22, 24, 55 Конституції України, пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» у цій справі судовий збір не сплачується. Апеляційний

суд зазначене не врахував та помилково повернув його апеляційну скаргу, чим обмежив його у доступі до правосуддя.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої, на його думку, незаконними

діями суду при ухваленні судового рішення за його позовом до Третього апеляційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про встановлення наявності, чи відсутності повноважень, збов`язання вчинити певні дії у справі № 160/16160/20.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 21 грудня 2020 року у відкритті провадження у вищевказаній справі відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких

випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам

статті 356 ЦПК України.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху,

а у подальшому ухвалу про визнання її неподаною та повернення, апеляційний суд не звернув увагу на те, що позивачем пред`явлено

позов про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями

чи бездіяльністю суду.

При цьому заявник в апеляційній скарзі послався на положення

пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно

з яким судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою

особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тлумачення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що у справі про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або судупозивач звільняється від сплати судового збору не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову),

але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Отже, позивач, який звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, також звільняється від його сплати й при поданні апеляційної чи касаційної скарги.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, наданими судам у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Зокрема, у пункті 6 цієї постанови зазначено, що згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

При цьому позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред`явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред`явленні позову,

а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 березня 2018 рокуу справі № 761/24881/16-ц, провадження № 14-57цс18, а також Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 490/2254/20-ц, провадження № 61-14597св20.

Апеляційний суд на наведене вище належної уваги не звернув та безпідставно залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху і, як наслідок, визнав його апеляційну скаргу неподаною.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець