Справа № 354/484/20
Провадження № 2/354/211/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Остап`юк М.В.

при секретарі Савчук М.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Чабанової А.О.

представника відповідача адвоката Ридай Н.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної (суми франшизи) шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної (суми франшизи) шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18.08.2019 о 12.00 год відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_1 та відповідачки у справі ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а саме: деформовано задній бампер та пошкоджено лако-фарбове покриття на ньому. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.01.2020 відповідачку у справі ОСОБА_2 визнано винною у вказаному ДТП. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 03.03.2020 вартість відновлювального ремонту складає 3493, 91 грн. Позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та надав всі необхідні документи. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було перераховано на користь позивача 1493 грн 91 коп для відшкодування матеріальної шкоди з вирахуванням суми франшизи 2000 грн. З огляду на те, що у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона буде передбачена договором страхування позивач звернувся до відповідачки з прохання відшкодувати суму франшизи. Однак, у досудовому порядку відповідачка відмовилася відшкодувати суму франшизи. Тому, позивач просить задоволити його позовні вимоги, стягнути суму франшизи у розмірі 2000 грн, а також судові витрати по справі: 840, 80 грн судового збору та 4437, 50 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі.

Позивач направив до суду заяву, у якій зазначив, що відповідачка у добровільному порядку 16.10.2020 перерахувала на його картковий рахунок суму франшизи у розмірі 2000 грн. Тому позивач просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат. А саме, стягнути з відповідача судовий збір у сумі 840 грн 80 коп та 4437 грн 50 коп витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Чабанова А.О. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки суму франшизи у розмірі 2000 грн 00 коп відповідач повернув позивачу. Просив не здійснювати розподілу судових витрат у частині судового збору, способом їх покладення на відповідача, та не стягувати витрати на правову допомогу у зв`язку із їх необгрунтованістю.

Заслухавши учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновків.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 після відкриття провадження у справі, перерахувала позивачу суму франшизи у розмірі 2000 грн 00 коп. Факт перерахування підтверджується квитанцією ПриватБанку № TS 203594 від 16 жовтня 2020 року.

Таким чином, оскільки заявлена до стягнення сума у розмірі 2000 грн 00 коп сплачена відповідачем, то предмет спору у даній справі відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Враховуючи повернення відповідачем суми коштів позивачу та відсутністю спору у справі у зв`язку з цим, суд вважає за можливе у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, закрити провадження у даній справі.

Позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 840 грн 80 коп та 4 437 грн 50 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 133 КПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 4 437 грн 50 коп витрат за професійну правничу допомогу. На підтвердження факту наданих послуг правової допомоги до матеріалів справи долучено договір про надання правничої (правової) допомоги від 07.02.2020, укладений між адвокатом Чабановою А.О. та ОСОБА_1 ; Додаткову угоду до договору-доручення про надання правничої допомоги від 07.02.2020, розрахунок наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 07.02.2020, акти приймання-передачі виконаних робіт від 26 травня 2020, де визначений перелік послуг, вартість послуг кожної зокрема та загальна вартість послуг, яка становить 4 437, 50 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 за надані юридичні послуги за договором про надання правничої (правової) допомоги від 07.02.2020, зі змісту якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 оплатив адвокату Чабановій А.О. за вказаним договором 4 435 грн 50 коп. Також до матеріалів справи долучено ордер про надання правничої допомоги Серії ВЕ № 1015167, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 07 лютого 2020 року, особу, якій надається правова допомога зазначено ОСОБА_1 позивача у справі та адвоката, який надає правову допомогу - ОСОБА_3 і свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, яке засвідчує право адвокатом Чабановою А.О. на заняття адвокатською діяльністю. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що факт отримання позивачем правових послуг, наданих адвокатом Чабановою А.О. та їх оплата підтверджена відповідними доказами.

Також, факт надання правових послуг не оспорюється сторонами.

У той же час, відповідачем оспорюється розмір відшкодування правової допомоги.

Позивач просить стягнути з відповідача 4 437 грн 50 коп витрат за професійну правничу допомогу.

У судовому засідання представник позивачки адвокат Ридай Н.В. зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Оскільки позовну заяву підписував від свого імені ОСОБА_1 , до матеріалів справи не долучено копії документів, які вказані в Акті приймання-передачі виконаних послуг, в зв`язку з чим даний факт ставить під сумнів фактичні обсяги наданої правничої допомоги адвокатом Чабановою А.О. Вважає, що факт надання правової допомоги не підтверджено, оскільки позивачем не доведено реальність надання правничої допомоги адвокатом.

Представник позивача, адвокат Чабанова А.О. у судовому засіданні 03.03.2021 та у поданих клопотаннях, заперечуючи вказане, зазначила, що в якості підтвердження витрат на правову допомогу в додатках до позову є: розрахунок наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 07.02.2020, акт приймання-передачі виконаних робіт від 26.05.2020, квитанція про оплату від 26.05.2020, договір про надання правничої (правової) допомоги від 07.02.2020, додаткова угода до договору-доручення про надання правничої допомоги від 07.02.2020, розрахунок наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 07.02.2020. Зазначила, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 4437 грн 50 коп та орієнтовний розмір витрат з розрахунку за 1 годину роботи адвоката становить 450 грн. Тому зазначила, що відповідач вводить в оману суд, витрати на правову допомогу належно підтверджені.

Відповідно до стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон про адвокатуру) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, положення спеціального Закону про адвокатуру передбачають, що розмір гонорару визначається у договорі про надання правової допомоги за взаємною згодою обох сторін, як клієнта так і адвоката. З однієї сторони норми вказаного Закону покликані гарантувати оплату праці адвоката за надані правові послуги, з іншого боку визначити вартість кваліфікованих правових послуг, які спроможний буде заплатити клієнт з урахуванням його фінансових можливостей та з огляду на кваліфікацію, досвід адвоката, обсяг наданих ним послуг.

Особа, бажаючи ефективно захисти своє право, яке порушено/порушується, звертається за допомогою до адвоката, та, укладаючи з ним договір про надання правової допомоги, погоджується оплатити вартість запропонованих ним правових послуг. Разом з тим, така особа має правомірні очікування повернути назад вказані кошти, стягнувши їх із відповідача, у випадку, якщо її право буде відновлено, чи судом буде визнана її правота.

Інститут відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, передбачений у ст. 137 ЦПК України, власне і покликаний гарантувати право людини на повернення здійснених нею витрат на правову допомогу у разі постановлення судом рішення на її користь.

У пункті 26 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20, провадження №К/9901/29763/2026) Верховний Суд, аналізуючи положення ст. ст. 134, 139 КАС України, які регулюють питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

З огляду на все викладене вище, з урахуванням особливостей вказаної справи, зокрема, того, що передумовою звернення позивача до суду були неправомірні дії відповідача, які полягали у не відшкодуванні впродовж розумного строку коштів франшизи, а також того, що лише після вжиття позивачем правових способів захисту шляхом пред`явлення позову, у зв`язку з чим, позивачу необхідно було скористатися правовою допомогою кваліфікованого адвоката, - відповідачем було відновлено його право і повернуто кошти, суд вважає, що стягнення витрат за правову допомогу відповідатиме основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, верховенству права та відшкодуванню судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідності до ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 цієї статті у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У той же час, ч. 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та адвокат Чабанова А.О. визначили розмір витрат на правову допомогу у Акті приймання-передачі виконаних послуг від 26.05.2021 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 07.02.2020 року. Такий розмір становить 4 437 грн 50 коп. У відповідності до квитанції до прибуткового касового ордеру № 3 за надані юридичні послуги за договором про надання правничої (правової) допомоги від 07.02.2020, позивач ОСОБА_1 оплатив адвокату Чабановій А.О. 4 435 грн 50 коп.

Суд не вбачає, за результатами аналізу позовної заяви та матеріалів справи, що визначений розмір правової допомоги порушує принцип співмірності по відношенню до складності справи. Крім того, до матеріалів справи долучений Акт приймання-передачі виконаних послуг від 26.05.2021 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 07.02.2020 року у якому міститься детальний перелік правових послуг, які надавалися адвокатом із зазначенням часу, витраченого на кожну послугу окремо, ставки за годину роботи адвоката та кінцева вартість послуги, кожної зокрема, з урахуванням витраченого часу на її підготовку адвокатом. Вивчивши вказаний документ, суд вважає, що обсяг та перелік робіт, які адвокат здійснила для підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів, необхідних для представництва та захисту інтересів позивача в суді є співмірними із часом, витраченим адвокатом на їх виконання.

Разом з тим, адвокатом Чабановою А.О. зазначено розмір правової допомоги у сумі 4 437 грн 50 коп, у той час як ціна позову становить 2000 грн. Тому, вказаний розмір правової допомоги перевищує ціну позову, відповідно - не відповідає принципу співмірності ціни позову. Тому, з огляду на це, суд вважає, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому відшкодуванню - у сумі 2000 грн. На думку суду, такий розмір відшкодування не порушуватиме принципу співмірності позовних вимог та виступатиме гарантією реалізації правомірних очікувань позивача ОСОБА_1 як особи, чиї права було порушено, на повну або часткову компенсації сплачених ним коштів за правову допомогу щодо захисту його права, надану йому кваліфікованим адвокатом.

Щодо стягнення судового збору

Позивач просив повернути йому судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп, який він сплатив при поданні позовної заяви до суду.

Частиною другою статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що при зверненні в суд з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, згідно квитанції №0.0..1 від 28.05.2020 року, оскільки провадження по справі підлягає закриттю, сплачений судовий збір слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 133, 137, 255 ЦПК України, п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної (суми франшизи) шкоди - у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Казначейству України повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп, сплачений ним згідно квитанції №0.0..1 від 28.05.2020 року (за подачу позовної заяви до Яремчанського міського суду - отримувач коштів: УК у м. Яремче/м. Яремче/22030101; ; банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України(ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030101).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи № 354/484/20 у сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.03.2021.

Суддя: М. В. Остап`юк