ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4846/21 Провадження № 8/636/7/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, в якій просив змінити судовий наказ від 09.11.2021 по справі № 636/4846/21 та стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що, під час винесення судового наказу судом не було враховано те, що він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів доходів. До того ж, він переведений до нового місця служби, де винаймає квартиру з щомісячною оплатою 8000,00 грн. Тому сплата аліментів у розмірі 50 % заробітної плати та винаймання квартири позбавить його можливості нормального існування, придбання найнеобхіднішого: продуктів харчування, одягу, ліків тощо, при тому він не забезпечений власним житлом. Заявник вважає, що наведені у заяві про перегляд судового наказу обставини є нововиявленими в розумінні положень ЦПК України і вони мають істотне значення для перегляду заяви про видачу судового наказу.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій доводи, викладені у заяві, підтримав та просив її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 проти задоволення заяви не заперечувала, з розміром аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку погодилась та просила проводити розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Чугуївським міським судом Харківської області 09.11.2021 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27.10.2021 до досягнення дитиною повноліття, та судового збору в розмірі 227,00 грн. в дохід держави.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

Згідно ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Згідно положень п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 9 цією ж Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" встановлено, що скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови від 21 лютого 1981 року "Про перегляд судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал, постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" роз`яснив, що як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували під час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не міг знати заявник і суд. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ЦПК.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Зазначена права позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 р. № 263/2998/19.

Видаючи судовий наказ про стягнення аліментів, суддя виходив з того, що малолітня дитина мешкає з матір`ю та перебуває на її утриманні, на підтвердження чого надана довідка про фактичне проживання дитини з матір`ю від 27.10.2021 (а.с. 8).

За таких обставин суддя дійшов висновку про необхідність стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття.

Заявником на підтвердження своєї заяви надана копія судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від попереднього шлюбу у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також заявником наданий договір оренди квартири з оплатою 8000,00 грн. на місць, оскільки він переведений до нового місця служби у м. Дніпро, а також наказ про встановлення йому розміру грошового забезпечення.

Суд вважає, що зазначені заявником обставини не є істотними і не впливають на висновки суду, а надані заявником докази за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини, тобто не є нововиявленими обставинами та підставою для скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Отже, як вбачається з матеріалів справи малолітня дитина сторін фактично проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, незадовільний матеріальний стан заявника та те, що, останній, витрачає кошти на оренду житла, не звільняє останнього, від обов`язку утримання дитини.

Визначений в судовому наказі розмір аліментів на утримання дитини відповідає вимогам закону щодо стягнення аліментів за судовим наказом і доводи, які б могли вплинути на скасування судом за нововиявленими обставинами судового наказу у даній справі, заявником не наведено та судом не встановлено.

До того ж суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З аналізу даної норми та Розділу ІІ ЦПК України слідує, що стягнення аліментів на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно також здійснюється у безспірному порядку шляхом видачі судового наказу, який згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України, не може бути скасований. Тобто стягнення аліментів у такому розмірі фактично є державною гарантією.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України ).

Отже, стягнення з заявника аліментів у розмірі 50 % заробітної плати є новими обставинами та витрати на оренду житла, а не нововиявленими.

Тобто, наведені заявником обставини, які він вважає істотними для справи, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, не є нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України і не могли вплинути на правильність вирішення судом заяви про видачу судового наказу.

Також не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу, і наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і без повідомлення заявника та боржника, на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що діти як від першого, так і від другого шлюбу мають рівні права, тому суд не має права зменшити розмір аліментів одній дитині, при тому, що інша дитина буде отримувати аліменти у більшому розмірі. До того ж, у своїй заяві заявник вказав, що має намір звертатися до суду про зменшення розміру аліментів.

Суд звертає увагу, що заявник не позбавлений можливості для захисту своїх прав звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів (ч. 7 ст. 170 ЦПК України). Крім того, суд враховує, що згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи те, що із поданої заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та долучених до неї документів не вбачається будь-яких обставин, які свідчать про наявність нововиявлених обставин, тому в задоволенні заяви слід відмовити, оскільки обставини, на які посилається заявник, є підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 161, 165, 170, 171, 258-261, 429 ЦПК України, суддя,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами по справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відмовити.

Судовий наказ Чугуївського міського суду Харківської області від 09.11.2021 року у справі № 636/4846/21 (провадження № 2-н/636/1467/21) на підставі заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити в силі.

Копію даної ухвали направити стягувачу та боржнику для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя