Житомирський апеляційний суд
Справа №295/561/21 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 68 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Лісової Т.С.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В.

у цивільній справі №295/561/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути із ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти в сумі 120 000,00 грн. та судовий збір в сумі 1 200,00 грн. В обґрунтування поданого позову позивачка зазначала, що 01.06.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають дитину ОСОБА_3 . Даний шлюб в подальшому розірвано на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/14820/18. У період перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль HUYNDAI SONATA, 2007 року виписку, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачці та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Проте, під час слухання справи №295/13862/20 ОСОБА_2 із письмового відзиву на позовну заяву дізналась, що даний автомобіль був проданий відповідачем. Оскільки автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, не може бути поділений в натурі між сторонами, позивачка вважає, що в силу положень сімейного законодавства України вона має право на половину вартості проданого автомобіля, у зв`язку із чим звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 110 000 грн. компенсації вартості Ѕ частини проданого автомобіля, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а також 1 100 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказує, що частину коштів від продажу автомобіля, а саме 4 000 доларів США, він віддав ОСОБА_2 , а остання, як державний службовець, показала зазначені кошти в щорічній декларації за 2019 рік в розділі «Інші грошові активи». На момент продажу автомобіля вони перебували у шлюбі, а тому дійшли згоди щодо продажу майна - автомобіля марки HUYNDAI SONATA, 2007 року випуску та розподілили кошти між собою в рівних частинах. Позивачка договір купівлі-продажу транспортного засобу 1841/2018/1123858 від 27 вересня 2018 року не оскаржувала, а лише просить стягнути кошти, які вже отримала раніше. Крім того, вважає, що суд не надав жодної оцінки його доводам, що разом з відсутністю відомостей про грошові кошти, в декларації позивачки за 2018 рік відсутні відомості про апелянта як члена її сім`ї, та отримані ним доходи. Хоча, в 2018 році вони проживали спільно, та мали спільний бюджет, саме розлучення мало місце 05 грудня 2018 року. В 2019 році позивачка отримувала від апелянта грошові коти на сплату аліментів на утримання дитини, які він сплачував добровільно, але такі відомості знову таки не відобразила в щорічній декларації за 2019 рік. Таким чином, на думку апелянта, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка в декларацію за 2018, 2019 рік внесла неправдиві відомості, що полягали у невнесенні відомостей про члена сім`ї та отриманий дохід, про отримання грошових коштів на утримання дитини, а тому відомості в цих деклараціях не можуть визнаватися абсолютно достовірними. Дані обставини спростовують висновок суду про добросовісність дій позивача та відповідність її дій вимогам Закону України «Про запобігання корупції».

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 01.06.2012 року, який було розірвано на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.12.2018 року у справі №295/14820/18 (а.с.8,9).

За період спільного проживання сторонами набуто у власність транспортний засіб марки HUYNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 . Дана обставина визнається сторонами і не підлягає доказуванню в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України.

27.09.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу 1841/2018/1123858, за умовами якого відповідач продав, а ОСОБА_4 придбав автомобіль марки HUYNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 , за 220 000,00 грн.(а.с.10).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач має право на половину коштів, виручених від продажу спільного транспортного засобу.

При цьому судом враховано, що відповідно до статті 61 Сімейного кодексу України (далі СК України) спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно із частинами першою, другою статті 71 СК України, частиною другою статті 364 Цивільного кодексу України поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В даному випадку позивач ОСОБА_2 погодилась із вартістю, за якою був проданий спірний автомобіль, проте заперечила ту обставину, що вона давала у будь-якій формі згоду на продаж транспортного засобу та указані нею в щорічній декларації за 2019 рік готівкові кошти були отримані від колишнього чоловіка в рахунок компенсації за проданий автомобіль.

Згідно зі статтями 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи оцінку поясненням відповідача суд правильно вважав, що доводи ОСОБА_1 про усну домовленість із позивачем щодо продажу автомобіля та сплату ним 4 000 доларів США в рахунок компенсації за проданий об`єкт спільної сумісної власності подружжя не підтверджуються жодними належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 у щорічній декларації за 2019 рік указала 4 000 доларів США готівкових коштів, як одержаних від нього в рахунок компенсації є безпідставними.

Таким чином встановивши, що спірний транспортний засіб сторони придбали за час перебування у зареєстрованому шлюбі, відповідач здійснив продаж зазначеного майна без повідомлення про це ОСОБА_2 , та без отримання її згоди, суд дійшов обгрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача 110 000 грн. у рахунок компенсації вартості Ѕ частини автомобіля, виходячи із його вартості, указаної в договорі купівлі-продажу транспортного засобу 1841/2018/1123858 від 27.09.2018 року.

Висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі № 483/812/19 врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 16.06.2021 року.