Провадження 2-з/557/1/2021
Справа 557/1101/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

18 лютого 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Діброва» - адвоката Меркулова Сергія Анатолійовича про забезпечення позову в цивільній справі №557/1101/20 за позовом Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Діброва» до Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області, ОСОБА_1 , Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Гощанського районного суду Рівненської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

17 лютого 2021 року представник позивача адвокат Меркулов С.А. подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо поновлення з приватним підприємцем ОСОБА_1 договору оренди землі від 12 січня 2010 року, зареєстрованого у Гощанському районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 січня 2010 року за №01, та договору оренди водного об`єкта від 19 лютого 2010 року, строком на 10 років для рибогосподарських потреб, шляхом укладення договору оренди водного об`єкта, загальною площею земель водного фонду 2,0331 гектара, в тому числі площа водного дзеркала 1,6198 гектара (кадастровий номер :04:002:0350), за межами населених пунктів на території Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

Також представник просить вжити заходів забезпечення позову у даній справі шляхом заборони Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації вчиняти певні дії щодо укладання в установленому порядку від імені Рівненської обласної державної адміністрації із приватним підприємцем ОСОБА_1 договору оренди водного об`єкта, встановивши річну орендну плату: за земельну ділянку на 2020 рік у розмірі 2175,88 гривень, починаючи з 01 січня 2021 року в розмірі 7 відсотків нормативної грошової оцінки; за водні об`єкти згідно з Методикою визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти, затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 28 травня 2013 року №236, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за №986/23518.

В обґрунтування заяви представник зазначив, що при опрацюванні сайту Рівненської обласної державної адміністрації позивачу 16 лютого 2021 року стало відомо, що розпорядженням Рівненської обласної державної адміністрації від 26 січня 2021 року №46 вирішено, поновити приватному підприємцю ОСОБА_1 договір оренди землі від 12 січня 2010 року, зареєстрований у Гощанському районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 січня 2010 року за № 01, та договір оренди водного об`єкта від 19 лютого 2010 року, строком на 10 років для рибогосподарських потреб, шляхом укладення договору оренди водного об`єкта, загальною площею земель водного фонду 2,0331 гектара, в тому числі площа водного дзеркала 1,6198 гектара (кадастровий номер :04:002:0350), за межами населених пунктів на території Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

Також, як зазначено у заяві, установлено, що департаменту екології та природних ресурсів обласної державної адміністрації доручено укласти в установленому порядку від імені Рівненської обласної державної адміністрації із приватним підприємцем ОСОБА_1 договір оренди водного об`єкта.

Оскільки Рівненською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 вчиняються дії щодо узаконення припиненого договору оренди землі та водного об`єкта, попри існування судового спору у даній справі, представник вважає, що невжиття означених вище заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, так як в результаті виконання названого розпорядження, буде укладено новий договір оренди водного об`єкта та земельної ділянки, що породжуватиме у майбутньому нові судові справи.

Посилаючись на приписи ст.ст. 2, 149-150 ЦПК України, представник позивача у поданій заяві просить вжити означених вище заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутності учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суддя приходить наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, що визначено ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову, зокрема є: заборона вчиняти певні дії.

При цьому, ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як убачається із заяви про забезпечення позову, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним договору оренди землі від 10 січня 2020 року, укладеного між Гощанською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем ОСОБА_1 , зареєстрованого у Гощанському районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 січня 2010 року за №01 з відповідними змінами (кадастровий номер :04:002:0350), та скасування державної реєстрації.

Вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, суддя приходить висновку, що між сторонами виник спір, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору та необхідність забезпечення позову у визначений представником позивача спосіб ним не обґрунтовані.

Суддя звертає увагу на те, що вимога позивача про недійсність правочину полягає у констатації цього факту, тому таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, що виключає обставини ускладнення чи унеможливлення такого виконання.

Звертається суддею увага і на те, що обраний представником позивача спосіб забезпечення позову, пов`язаний із забороною вчиняти певні дії щодо поновлення договору оренди землі від 12 січня 2010 року з приватним підприємцем ОСОБА_1 та укладення з останнім договору оренди водного об`єкта, в той час, як останній договір не є предметом позовної вимоги.

Одним із відповідачів по справі №557/1101/20, про забезпечення якої має місце звернення представника позивача, є ОСОБА_1 , в той час, як забезпечити позов представник просить шляхом заборони вчиняти дії по поновленню та укладенню договорів із приватним підприємцем ОСОБА_1 . При цьому, представником позивача у заяві зазначено, що, у разі невжиття заходів забезпечення позову, за розпорядженням Рівненської обласної державної адміністрації від 26 січня 2021 року №46, буде укладено нові договори оренди водного об`єкта та земельної ділянки, що породжуватиме у майбутньому нові судові справи, не вказуючи при цьому у який спосіб укладення нових договорів ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся.

Вказані обставини, серед іншого, не дають підстав для однозначного висновку про те, що вжиті заходи забезпечення позову не перешкоджатимуть господарській діяльності фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

З огляду на зазначене, суддя приходить переконання, що представником позивача не доведено фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу до забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову немайнового характеру.

Таким чином, з урахуванням розумності, забезпечення збалансованості інтересів сторін, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суддя вважає, що у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Діброва» - адвоката Меркулова Сергія Анатолійовича про забезпечення позову в цивільній справі №557/1101/20 за позовом Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Діброва» до Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області, ОСОБА_1 , Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю. В. Оленич