ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1020/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/3841/20 Категорія: 331060000 Ігнатенко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретарТоропенко Н.М.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1
заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України (скаржник),

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.03.2021 (повний текст складено 06.04.2021, суддя в суді першої інстанції Ігнатенко Т.В.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чубин Олексій Миколайович, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :
у листопаді 2020 року адвокат Чубин О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, якою просив встановити юридичний факт, що він приймав участь у бойових діях та забезпеченні бойової діяльності військ на території Демократичної Республіки Афганістан у період проходження строкової військової служби у лавах ЗС СРСР у складі військової частини НОМЕР_1 прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР, з 01.10.1984 по 04.02.1985.
Заяву обґрунтовує тим, що з 03.11.1982 по 04.02.1985 заявник проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР. З 01.10.1984 по 04.02.1985 він приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан. Командуванням військової частини заявнику заборонялося розголошувати будь-які відомості про бойові операції, в яких він приймав участь, та їх наслідки на території Афганістану. Зважаючи на вказане, на думку заявника, при його звільненні з лав Збройних Сил СРСР йому не було видано посвідчення та не поставлено у військовому квитку штамп про право на пільги як учаснику бойових дій. У зв`язку з припиненням існування СРСР, секретністю служби заявника та російською агресією Центральний прикордонний архів ФСБ повідомив, що не володіє інформацією про фактичну участь заявника у бойових діях на території Афганістану. Комісія Міністерства оборони України 03.09.2020 протоколом №12 відмовила заявнику у наданні статусу учасника бойових дій, не прийнявши до уваги пояснення свідків, в зв`язку з чим він звернувся до суду з даною заявою.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.03.2021 вимоги заяви у справі задоволено, як підтвердженні належними доказами. Суд вказав, що це сприятиме ефективному захисту прав заявника.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало через відділення поштового зв`язку 16.04.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та залишити заяву у справі без розгляду. В обґрунтування вказано на те, що заявник не вказав з якою метою він хоче встановити відповідний юридичний факт. Подана заява не відповідає вимогам законодавства щодо її форми та змісту. Заявник не довів факту своєї участі у бойових діях. Відповідний факт має встановлюватися у позасудовому порядку. Заінтересовані особи у справі не є належними учасниками. Адже не є правонаступниками ЗС СРСР чи прикордонних військ КДБ СРСР.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що з військового квитка серії НОМЕР_2 слідує, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом від 03.11.1982 №269 був зарахований рядовим на строкову військову службу у військову частину № НОМЕР_1 , в якій обіймав посаду старшини роти зв`язку прикордонних військ. Наказом МО СРСР від 27.09.1984 №202 звільнений з лав збройних сил СРСР 04.02.1985.
Як стверджує заявник він з 01.10.1984 по 04.02.1985 приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан факт чого він просить встановити в цій справі у порядку окремого провадження.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.
У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).
У даній справі заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його участі у бойових діях в складі ЗС СРСР в Афганістані.
Згідно пункту 19 статті 6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.
Згідно абзацу 1 пункту 4 Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).
Відповідно до пункту 5 Порядку рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі - міжвідомча комісія), яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції із включенням до її складу фахівців Міноборони, МВС, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань. До складу міжвідомчої комісії можуть включатися фахівці інших державних органів та представники громадських організацій;
Згідно пункту 6 Порядку для надання статусу учасника бойових дій для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення зобов`язані подати на розгляд комісій, утворених у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах (далі - комісія), у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, в складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Комісії вивчають документи і подають їх на розгляд міжвідомчої комісії, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів з метою подальшого доопрацювання.
Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісією, і в разі потреби заслуховує пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісію.
Пунктом 8 Порядку також передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії чи керівником підприємства, установи, організації до міжвідомчої комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особа може самостійно звернутися до таких комісій. У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд міжвідомчої комісії за рішенням Міністра соціальної політики. Рішення комісії може бути оскаржено в судовому порядку.
Таким чином, діючим законодавством відповідно до встановленої процедури передбачено позасудовий порядок встановлення факту участі в бойових діях для отримання відповідного статусу учасника бойових дій, а тому справи про встановлення факту участі у бойових діях не підлягають розгляду в судовому порядку.
Аналогічні висновки містяться у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі №233/2929/17.
З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК.
Представник заявника ОСОБА_1 пояснив колегії суддів про те, що він ще не оскаржував у встановленому чинним законом порядку рішення комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 03 вересня 2020 року.
Згідно до вимог п.1. ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Вказаних обставин суд першої інстанції при вирішенні по суті вимог заяви в цій справі не врахував.
Згідно з положеннями ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення суду повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
За таких обставин справи, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження, - закриттю, оскільки не підлягає розгляду судами.
Процесуальних підстав для залишення заяви у справі без розгляду, про що просить скаржник в апеляційній скарзі, при судовому розгляді встановлено не було.
Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.03.2021 у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чубин Олексій Миколайович, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, скасувати.

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чубин Олексій Миколайович, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 09.06.2021 .

Суддя - доповідач

Судді