Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1114/20 Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №935/1114/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця позичальника

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Пасічного Т.З. у м.Коростишеві,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , яким просило стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 13 339,99 грн. станом на 11 листопада 2019 року. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 15 листопада 2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом із базовою процентною ставкою 3% у місяць. Позичальник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Банк 20 вересня 2017 року направив претензію кредитора до Коростишівської державної нотаріальної контори. Позивачем було отримано лист від нотаріальної контори про те, що за претензією кредитора заведено спадкову справу №179/2017 року до майна спадкодавця. В подальшому стало відомо, що за однією адресою з ОСОБА_2 на час її смерті була зареєстрована її дочка - ОСОБА_1 , яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги за законом.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 15 листопада 2005 року № б/н у сумі 13 339,99 грн та 2 102 грн. судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Запевняє, що банк звернувся до неї з вимогою про погашення боргу з порушенням строків, визначених ст.1281 ЦК України. На її переконання вимога подана після спливу 8 місяців із моменту, коли банк дізнався про прийняття нею спадщини після смерті матері ( ОСОБА_2 ). Посилається також на те, що суд першої інстанції не дослідив обставин отримання нею спадкового майна, його складу та вартості, а також кола спадкоємців, на яких поширюється вимога щодо погашення заборгованості спадкодавця. Суд першої інстанції поклав на неї, як спадкоємця, обов`язок сплатити грошові кошти, але при цьому не встановив, чи існує взагалі спадкове майно, у межах вартості якого вона несе відповідальність, що є грубим порушенням норм права, яке призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Зазначає, що банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення з її матір`ю кредитного договору та погодження сторонами істотних умов правочину, а тому посилання позивача на порушення ОСОБА_2 умов договору є необґрунтованим та безпідставним.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов у повному обсязі та стягуючи з спадкоємця на користь банка заборгованість за кредитом у сумі 13 339,99 грн., яка складається із загального залишку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до частини третьої ст.1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовилася від спадщини упродовж шести місяців від дня її відкриття.

Колегія суддів апеляційного суду не може повність погодитися із висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 15 листопада 2005 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, підписавши із банком заяву (а.с.10). У заяві сторони також досягли домовленості про те, що: базова процентна ставка становить 3% в місяць; строк дії кредитного ліміта відповідає строку дії картки; порядок погашення заборгованості щомісячні платежі у розмірі 7% від суми заборгованості; погашення заборгованості за кредитним лімітом може проводитися шляхом списання банком коштів з дебетної картки.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що ОСОБА_2 ознайомлювалася та надавала згоду саме на ті Тарифи і Умови та правила надання банківських послуг, ксерокопії яких приєднані до матеріалів справи, при погодженні та підписанні нею заяви від 15 листопада 2005 року, тобто, що ці істотні умови кредитного договору мала на увазі позичальник при вчиненні правочину. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування і не спростовано позивачем при розгляді даної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяги з Тарифів та Умов і правил у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягах з Тарифів та з Умов і правил, як невід`ємну складову частину змісту кредитного договору, а тому апеляційний суд не може погодитися із судом першої інстанції, який вважав надані позивачем витяги з відповідних документів складовою частиною кредитного договору, укладеного із ОСОБА_2 , та вважав заборгованість за простроченим тілом кредиту доведеною (а.с.11-28).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.70).

У розрахунку заборгованості, виконаного банком станом на 30 вересня 2019 року, за ОСОБА_2 рахується заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 13 339,99 грн. (а.с.8 зворот). Проте, розрахунок виконаний із застосуванням процентної ставки не лише, яка була обумовлена сторонами, на рівні 3% у місяць або 36% річних, а й з використання процентної ставки за користування кредитом на рівні 34,8% та 43,2% річних, а також простроченої процентної ставки на рівні 72% річних, хоча у матеріалах справи відсутні докази погодження позичальником використання таких процентних ставок за користування кредитом. Оскільки при погашенні кредитної заборгованості сплачені суми спочатку відносилися банком на погашення процентів за користування кредитом, процентну ставку за якими позивальник не погоджувала, то заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 13 339,99 грн. не можна вважати доведеною, бо на погашення процентів слід було відносини меншу суму, а натомість направляти на погашення тіла кредиту, у тому числі простроченого, більшу суму сплачених коштів.

Як убачається із вищевказаної заяви та ксерокопії паспорта серії НОМЕР_1 на час смерті спадкодавець проживала у АДРЕСА_1 . Дана інформація іншими доказами, що знаходяться у матеріалах справи, не спростована. Навпаки, довідкою, виданої КП «Коростишівська комунальна служба» за №3480, підтверджується інформація, що ОСОБА_2 на день своєї смерті була зареєстрована за вищевказаною адресою (а.с.71). Окрім неї упродовж шести місяців до дня смерті та на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка); ОСОБА_3 (чоловік); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (онука).

Відповідно до частини третьої ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також частина перша ст.1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України).

Одночасно із цим, за нормами частини першої ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовити від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга ст.1274 ЦК України).

Окрім того, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша ст.1281 ЦК України). У матеріалах справи відсутні докази, що спадкоємці повідомили банк про смерть ОСОБА_2 .

Також нормами частини другої та третьої ст.1281 ЦК України, які діяли у такій редакції до 04 лютого 2019 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин, кредиторові спадкодавця належало протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

За хронологією подій слідує, що спадкова справа №179/2017 заведена Коростишівською державної нотаріальної конторою Житомирської області за претензією кредитора (банка) від 20 вересня 2017 року, яким є позивач (а.с.62,83). Тобто, банк пред`явив свої вимоги (20 вересня 2017 року) до спадкоємців ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, протягом шести місяців навіть від дня смерті спадкодавця ( ІНФОРМАЦІЯ_1 +6 міс.= 24 листопада 2017 року).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що банк пропустив строк, встановлений частинами другою та третьою ст.1281 ЦК України, спростовуються матеріалами справи, а тому є безпідставними. Банком, як кредитором спадкодавця, не пропущений строк пред`явлення вимог до спадкоємців ОСОБА_2 , а тому позивач не позбавлений права вимоги.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша ст.1261 ЦК України).

Заявою від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_3 (чоловік спадкодавця) відмовився від прийняття спадщини на користь дочки ОСОБА_1 (а.с.69 зворот).

Отже, належним відповідачем у даній справі є дочка померлої, тобто ОСОБА_1 , яка на час відкриття спадщини проживала із матір`ю та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки не відмовилася від прийняття спадщини впродовж шести місяців після відкриття спадщини.

За таких обставин, вимоги до спадкоємця ОСОБА_2 пред`явленні позивачем із дотриманням положень законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та правовідносини між сторонами продовжують існувати після введення в дію Закону України від 03 липня 2018 року №2478-VIII.

Відповідно до частини першої ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази про склад спадкового майна, а також оформлення Коростишівською державною нотаріальною конторою спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Виходячи із засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Необхідність захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними, чи дієздатність яких обмежена, відсутня (ст.ст.12-13 ЦПК України).

Апеляційний суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Втім, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, у матеріалах справи відсутні докази наявності та вартості спадкового майна після смерті позичальника ОСОБА_2 , а також факту отримання відповідачкою ОСОБА_1 у спадщину будь-якого майна та як наслідок, виникнення у неї обов`язку задовольнити вимоги позивача. Окрім того, не доведено й розміру кредитної заборгованості, яку слід погасити спадкоємцям ОСОБА_2 перед банком. Дані обставини свідчать про необґрунтованість банком заявлених позовних вимог, а тому позов не може бути задоволений, оскільки судове рішення не може бути ухвалено на припущеннях.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового судового рішення, яким банку в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця позичальника відмовляється у повному обсязі, що відповідає положенням ст.376 ЦПК України.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір у сумі 3 153 грн., понесений відповідачем за подання апеляційної скарги, покладається на позивача, оскільки судове рішення постановлюється не на користь останнього.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця позичальника.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄРДПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3 153 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: