Номер справи місцевого суду: 521/8955/21
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2021 року про повернення заяви позивачеві, постановлену під головуванням судді Мирончук Н.В., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просило стягнути на свою користь заборгованість, у розмірі 8426,75 грн. - з ОСОБА_1 за кредитом ОСОБА_2 по кредитній картці, згідно заяви б/н, від 29.11.2006 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

01 вересня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» надало до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2021 року позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» визнана неподаною та повернута позивачу з роз`ясненням того, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погодившись з ухвалою суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що суд неправомірно повернув позовну заяву, оскільки до суду з дотриманням процесуальних строків була подана заява, у якій недоліки, зазначені судом були усунені.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, має бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, станом на 10.09.2021 року, позивач, вимоги ухвали судді, від 16.07.2021 року, не виконав і недоліки не усунув, тому заява підлягає поверненню.

Проте з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просило стягнути на свою користь заборгованість, у розмірі 8426,75 грн. - з ОСОБА_1 за кредитом ОСОБА_2 по кредитній картці, згідно заяви б/н, від 29.11.2006 року (а.с. 2-6).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали, усунути недоліки, а саме:

- надати до суду копії документів, які підтверджують прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 ;

- долучити до позову докази того що ОСОБА_1 є спадкоємцем, який прийняв спадщину;

- долучити до позову докази того де саме та коли саме позивачем отримано ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ;

- надати доказі того, чому в шестимісячний строк позивач не звернувся до суду, до позову позивачем не долучено.

- вказати у позові чому саме банк направив цій особі вказану претензії;

- зазначити та надати коли позивач дізнався або міг дізнатися про те, що ОСОБА_2 померла.

- надати до суду докази коли саме та де саме було отримано ним, позивачем у справі, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ;

- надати до позову належні докази того, що ОСОБА_1 став спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , прийняв та отримав спадщину;

- надати до позову витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт на той рік, коли, як вказує позивач, померлою було отримано картку.

- надати докази реєстрації листа Малиновської державної нотаріальної контори, від 17.02.2020 року, з зазначенням вхідної дати його реєстрації в АТ КБ «ПриватБанк»;

- засвідчити належним чином надані копії документів.

Також судом зазначено, про те, що не долучено жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а долучені до позову ксерокопії, які не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України та ряд із них містять суперечності.

Крім того, позовна заява подана без додержання вимог ст. 175 та ст. 177 ЦПК України.

25 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» отримав копію ухвали від 16 липня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 64).

01 вересня 2021 року на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, з доданими документами.

Також було надане клопотання у порядку ст. 84 ЦПК України, про витребування з Малиновської державної нотаріальної контори витягу зі спадкового реєстру відомостей про факт видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , про осіб, які подалі заяви про прийняття, а також вже прийняли спадщину, про склад спадщини, наявне спадкове майно, його вартість, а також витребувати інформацію про осіб, що були зареєстровані або проживали разом з померлою на день смерті (а.с. 66-67).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2021 року позовна заява АТ КБ «Приватбанк» визнана неподаною та повернута позивачу з роз`ясненням того, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (а.с. 123-126).

Проте, такого висновку суд першої інстанції дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статей 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подачі до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частини 1 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких гуртуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Встановлено, що на виконання вимог ухвали від 16 липня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, отже, від виконання її вимог позивач не ухилявся, а тому посилання районного суду на те, що позивач не виконав вимоги ухвали в повному обсязі, є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

В силу ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Із положень ст. 127 ЦПК України слідує, що процесуальні строки можуть бути поновлені або продовжені.

Вважаючи, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 16 липня 2021 року в повному обсязі, суд вищевказаного не врахував, строк для усунення недоліків позовної заяви, у разі наявності для цього потреби, не продовжив та дійшов передчасного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини 1, 2 статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Колегія суддів також не погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Зі змісту позовної заяви та заяви про усунення недоліків вбачається, що позивачем зазначено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено, що до матеріалів справи надано докази, якими, на його думку, ці обставини підтверджуються.

Більш того, також надане клопотання про витребування доказів з приводу прийняття спадщини, обсягу та вартості спадщини, реєстрацію осіб за місцем проживання спадкодавця та інші.

Згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху. Позивач виправив недоліки позовної заяви на власний розсуд.

Колегія суддів вважає, що позивач в повній мірі виконав вимоги суду першої інстанції, а тому підстав повертати позовну заяву останньому у суду не було.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не звернув увагу на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, а недоліки, встановлені судом, могли бути усунуті під час підготовчого провадження та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачеві.

Таким чином, не можна визнати обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви з зазначених судом підстав.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачу.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Суд, на наведене уваги не звернув та у порушення вимог ст. 185 ЦПК України, постановив передчасну ухвалу, якою визнав неподаною та повернув позовну заяву АТ КБ «Приватбанк».

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивача на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк«ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2021 року скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 грудня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.М. Таварткіладзе

______________________________________ Т.В. Цюра