Провадження № 2/752/1378/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11.06.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

в жовтні 2019 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н шляхом підписання заяви, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 25000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, однак, відповідач порушує свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 25.09.2019 року має заборгованість перед позивачем в сумі 96853,66 грн., яка складається із: 48621,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21910,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 21033,38 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4588,27 грн. - штраф (процентна складова). З огляду на викладене, а також неналежним виконанням відповідачем взятих зобов`язань за укладеним договором, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь банку в примусовому порядку заборгованість в сумі 96853,66 грн., а також судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2019 року, клопотання представника відповідача було задоволено та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідач в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на безпідставність пред`явленої до стягнення суми заборгованості.

Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт у вигляді анкети-заяви б/н від 21.04.2011 року.

Згідно позовних вимог та довідки про заборгованість, сума боргу відповідача перед позивачем станом на 25.09.2019 року становить суму в розмірі 96853,66 грн., яка складається із: 48621,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21910,91 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 21033,38 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4588,27 грн. - штраф (процентна складова).

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що у відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Відповідачем було підписано Анкету- Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що не заперечувалось відповідачем в ході розгляду справи.

У даній Анкеті-Заяві від 21.04.2011 року зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

При цьому, суд звертає увагу на те, що надані банком умови та правила не підписані відповідачем та доказів того, що саме ці правила в їх редакції були вручені відповідачу матеріали справи не містять.

Вимоги про стягнення на свою користь процентів на рівні облікової ставки Національного Банку України в силу положень ст. 1048 ЦК України, позивачем не заявлялося та доказів з цього приводу банк не надавав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг, що надані позивачем, - дають підстави стверджувати про укладення договору, але позбавляють суд можливості визначити інші умови даного договору.

Суд вважає, що наведена сума боргу за розрахунком позивача за договором б/н від 21.04.2011 року, який було укладено з відповідачем шляхом надання кредитної картки на підставі заяви з кредитним лімітом 25000,00 грн., - не доведена позивачем належними та допустими доказами.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому були б чітко визначені умови надання кредиту та його погашення.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Приймаючи до уваги вимоги позивача про стягнення як пені так і неустойки, а також зважаючи на положення статті 549 ЦК України, відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, з наданих позивачем доказів випливає, що 21.04.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Проте, у заяві відсутні дані, що позичальник отримала Пам`ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, і поставила свій підпис.

Судом достовірно встановлено та не заперечувалось відповідачем про те, що, остання, дійсно отримала кошти від банку, частково сплачувала заборгованість за договором та протягом певного часу виконувала умови договору.

Крім того, банком надані докази, які свідчать про наявність не виконаних кредитних зобов`язань відповідача перед позивачем.

Відповідно до ч.ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню із відповідача на користь позивача підлягає основна сума заборгованості в розмірі 48621,10 грн., в решті позовних вимог, з урахуванням наведених вимог закону, обгрунтувань та наданих доказів, суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 525-526, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 134-142, 265,268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), - на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д), - заборгованість за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року в розмірі 48621 (сорок вісім тисяч шістсот двадцять одна) грн. 10 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), - на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д), - судовий збір в розмірі 964 (дв`ятсот шістдесят чотири) грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко