Провадження № 2/742/479/21
Єдиний унікальний № 742/257/21
РІШЕННЯ
10 червня 2021 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Бездідька В.М., при секретарі Голушко А.С., за участю позивача прокурора Курдибайло Т., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури В.Дятла в інтересах держави в особі позивача Прилуцької міської ради Чернігівської області до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», про стягнення коштів, -
У судовому засіданні представник Прилуцької окружної прокуратури позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вказав, що сума витрат лікарні не підтверджена.
Дослідивши всі матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до копії вироку Прилуцького міськрайонного суду від 11.09.2020, залишеним в силі ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.11.2020, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням. Згідно вищезазначеного вироку суду, 30 січня 2020 обвинувачений ОСОБА_2 , через порушення вимог Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд па пішохода потерпілого ОСОБА_3 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих, подвійних переломів обох кісток лівої гомілки по типу «бампер перелому», які згідно висновку судово-медичної експертизи № 90 від 15.04.2020 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я. (а.с.8-12).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.
Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.
Згідно з п.2 указаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.
Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при поданні позову звільнений від його сплати.
На підставі наведеного та ст.166, 1191, 1206 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» , керуючись ст.200, 206, 247, 263-265, 268, 354-355, п.15.5 розділу 13 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури В.Дятла в інтересах держави в особі позивача Прилуцької міської ради Чернігівської області до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», про стягнення коштів - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави України судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.
Суддя В.М. Бездідько