Справа № 642/6851/20
Провадження № 2/642/121/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Грінчук О.П.,

за участі секретаря - Мотора В.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 шкоду, завдану ДТП, а саме 121 110 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. В обгрунтування позову вказав, що 25.09.2020 об 11 год. 05 хв. сталась ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21150, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_3 , автомобіля Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , та автомобіля Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . Автомобіль ВАЗ-21150 на час ДТП не мав страхового полісу, автомобіль Nissan Note на час ДТП мав не активований страховий поліс, тому страхова компанія позивача не повідомлялась про ДТП. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.11.2020 ОСОБА_3 визнано винним у скоєному ДТП. Згідно рахунку №АГТО-А02865 від 28.09.2020, наданого ТОВ «Атлант МОТОРЗ Харків», відносно т.з. позивача необхідно виконати ремонтні роботи та купівлю деталей на загальну суму 121 110 з ПДВ. Оскільки відповідач не сплачує відшкодування добровільно, позивач звернувся до суду з позовом. Крім того, на час ДТП дружина позивача перебувала на 16 тижні вагітності, потребувала постійного медичного огляду та обстеження; батько позивача має інвалідність 2 групи та потребує допомоги. Автомобіль позивача є єдиним засобом пересування, але він зазнав пошкоджень внаслідок ДТП, у зв`язку з чим позивач вважає, що він зазнав моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 24.12.2020 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.01.2021 до суду надійшов відзив відповідача, згідно якого він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши, що до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення він пропонував позивачу відшкодувати шкоду, але позивач назвав, на думку відповідача, завищений розмір шкоди. Наданий позивачем рахунок ТОВ «Атлант МОТОРЗ Харків» містить лише інформацію про запасні частини , їх вартість, а також вартість робіт, які можуть бути надані позивача. Однак, доказів на понесення позивачем таких витрат останнім не надано. З наданих позивачем документів невідомо, яким чином було визначено ступінь зносу пошкоджених в результаті ДТП деталей. Крім того, така шкода повинна визначатись суб`єктом оціночної діяльності. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що обгрунтування позивача в цій частині не мають причинно-наслідкового зв`язку із завданням моральної шкоди. Також відповідач заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки позивачем жодним чином не підтверджено понесення таких витрат.

18.01.2021 позивач надав відповідь на відзив, згідно якої він наполягає на позовних вимогах. Зазначив, що під час розгляду адміністративного матеріалу відповідач в судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненому ДТП, однак, жодних заходів для відшкодування збитків не приймав. ТОВ «Атлант МОТОРЗ Харків» є офіційним дилером із сервісного обслуговування автомобілів Ніссан в м. Харкові, наданий суду висновок-розрахунок містить належні та допустимі докази щодо обсягу і вартості необхідних позивачу робіт та деталей, пошкоджених внаслідок ДТП. Пошкодження автомобіля позбавило позивача вільно пересуватись, що спричинило моральну шкоду у вищезазначеному розмірі.

22.01.2021 відповідач надав заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зазначив, що позивач відмовився на місці врегулювати конфлікт. Також наполягав на тому, що оцінка т.з. повинна проводитись суб`єктом оціночної діяльності у вигляді відповідного висновку.

За клопотанням позивача судом було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, за результатами якої надано суду висновок №СЕ-19/121-21/4120-АВ від 05.04.2021.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечувала частково, вказуючи, що відповідач не проти сплатити позивачу матеріальний збиток, однак, він не згоден з розміром шкоди, визначеним як позивачем, так і експертом. Щодо інших вимог позивача просила відмовити в їх задоволенні.

Також в судовому засіданні допитано експерта ОСОБА_7 , якою складено висновок авто-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-21/4120-АВ від 05.04.2021, яка роз`яснила, що сума в розмірі 94 363.78 грн., зазначена в ремонтній калькуляції №94, є вартістю відновлювального ремонту, а сума матеріального збитку власнику автомобіля Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, становить 52 445.93 грн. На інші питання представника відповідача пояснила, що такі питання не ставились їй згідно ухвали суду від 12.02.2021.

Заслухавши пояснення сторін, допитаного експерта та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником т.з. Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . (а.с. 16)

25.09.2020 об 11 год. 05 хв. сталась ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21150, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_3 , автомобіля Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , та автомобіля Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.11.2020 встановлено, що саме з вини водія ОСОБА_3 сталась ДТП 25.09.2020, тому його визнано винним у скоєному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 6)

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії, (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що на момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність позивача та відповідача не була застрахована.

В контексті пункту 1.6 частини 1 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право на отримання відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ушкодження майна - автомобіля Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки є власником вказаного транспортного засобу.

Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана, зокрема, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Положеннями статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до висновку №СЕ-19/121-21/4120-АВ від 05.04.2021, наданого судовим експертом ХНДІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса ОСОБА_7 на ухвалу суду від 12.02.2021, вартість матеріального збитку, завданого власнику т.з. Nissan Note, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 25.09.2020, становить 52 445.93 грн. (а.с. 116-129)

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не спростовано результатів висновку експерта ОСОБА_7 від 05.04.2021, не заявлялося клопотання про призначення повторної експертизи, не надано інших належних доказів, які б спростовували висновок експерта.

На підставі викладеного, суд вважає обгрунтованим стягнення встановленої судом суми шкоди з відповідача на користь позивача, а саме в розмірі 52 445.93 коп., тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У частинах 3, 4 ст. 23 ЦК України визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтею 1167 ЦК України, принципами розумності та справедливості, виходячи із власного переконання, суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 5 000 гривень, що у достатній мірі компенсує позивачу завдану моральну шкоду.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем подано: ордер серії ХВ №2012 від 04.11.2020, договір про надання правової допомоги №11 від 04.11.2020, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002358.

Проте, позивачем не надано суду платіжного документу про оплату послуг адвоката, розрахунків витрат, документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг, детального опису робіт.

Суд звертає увагу, що неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу. (постанова Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20)).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 480.08 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1187, 1188 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання:

АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою -

задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 52 445 (п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок п`ять) грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 480 (чотириста вісімдесят) грн. 08 коп. судового збору.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.06.2021.

Головуючий: