КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/6894/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/9386/17

03 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Заришняк Г.М.

- Рубан С.М.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Дубас Т.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про встановлення батьківства та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 . Запис про народження дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а ім'я та по-батькові - за вказівкою позивача.

Вказувала на те, що батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 , який в добровільному порядку не визнає себе батьком.

Влітку 2012 року позивачка познайомилася з ОСОБА_2 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, де вона працювала і продовжує працювати. Відповідач ОСОБА_2 очолює будівельну компанію «Софія» в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, та в даному населеному пункті має власне житло. Дозвілля сторони проводили разом, між ними були теплі та дружні відносини.

Восени 2013 року відповідач запропонував позивачу проживати разом в його квартирі по АДРЕСА_1 . Сторони проживали як чоловік та жінка, без укладення шлюбу, турбувались один про одного, проявляли повагу один до одного. Про відносини та сумісне проживання в квартирі відповідача знали його сусіди, друзі, знайомі та їх мами.

В грудні 2013 року позивач завагітніла. Відповідач не заперечував проти народження дитини та в подальшому мати сім'ю.

В подальшому, відповідач змінив своє відношення до позивача, у зв`язку з чим вона зрозуміла, що він не планує мати з нею сім'ю, тому сторони перестали проживати разом.

Після народження ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки, відповідач жодного разу не надав матеріальної допомоги на утримання дитини, але неодноразово призначав зустрічі для вирішення питання відносно утримання доньки, на які він же сам і не приходив.

Посилаючись на наведене, з урахуванням уточнень та змін позовних вимог, позивач просила визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000 грн., щомісячно починаючи з 03 вересня 2014 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.01.2021 року, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 15 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду в частині розміру аліментів ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що посилання суду на те, що відсутні докази майнового стану відповідача є помилковими, оскільки в матеріалах справи наявна інформаційна довідка щодо зареєстрованого нерухомого майна за відповідачем, відповідач очолює будівельну компанію «Софія» у м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, також є керівником ПП «Будівельно-Торгова компанія «СВД», на праві власності за відповідачем зареєстрований автомобіль бізнес класу Infinity FX, 2012 року випуску, за рішенням суду від 22.05.2019 року з відповідача на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 8000 грн. щомісячно. Таким чином, вважає, що відповідач має реальну можливість надавати допомогу на утриманні дитини, у розмірі більшому ніж присуджено судом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суду не повідомив, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення ОСОБА_1 та її представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 записано ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Відомості про батька записані зі слів позивача.

Згідно довідки виконавчого комітету Кагарлицької сільської ради від 02.08.2017 року № 5644, малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-11-2019 згідно якої зазначено що Молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Нummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971 біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є біологічним батьком дитини, дитина проживає з матір`ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому наявні правові підстави для стягнення з нього аліментів.

Такий висновок суду ґрунтуєтьсянанормах матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Якщо сторони добровільно не домовилися про утримання дочки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому суд прийшов до обгрунтованого висновку про стягнення з нього аліментів у примусовому порядку.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції виходив з того, відповідач має достатній дохід, і може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн., що відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини.

Разом з цим, суд першої інстанції не врахував, наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, відповідачем не надано доказів, які підтверджують його матеріальний стан, а також ним не спростовано, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною та здоровою людиною, має у власності рухоме та нерухоме майно (квартиру загальною площею 117,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок загальною площею 119,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку з кадастровим номером: :01:010:0059, загальною площею 0,172 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Київська обл.., Васильківський р-н, с. Путрівка; земельну ділянку з кадастровим номером: :01:002:0154, загальною площею 0,25 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру загальною плошею 67,8 за адресою: АДРЕСА_5 ; земельну ділянку з кадастровим номером: :01:010:0029, загальною площею 0,0836 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_6 ; автомобіль Infinity FX 30D), є засновником та керівником двох діючих будівельних компаній (ПП «Будівельно-торгова компанія «СВД», ТОВ «Електромонтаж - Груп»), будь-яких заперечень в апеляційній інстанції щодо розміру аліментів не висловлював, а відтак колегія суддів вважає, що він має можливість забезпечити дитині достойний рівень матеріального забезпечення.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Отже, батьки зобов`язані виконувати свої батьківські обов`язки та піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, надавати дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, створювати умови для отримання нею освіти.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів не є справедливим, не відповідає потребам дитини і не є достатнім для її розвитку, тому розмір аліментів підлягає збільшенню до 8 000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та наданим доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в частині визначення розміру аліментів. Рішення суду в частині визнання відповідача батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 сторонами не оскаржувалося, тому в цій частині не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року в частині визначення розміру аліментівскасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 року.

Головуючий: Судді: