Справа № 214/4179/21
2-о/214/106/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 травня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис на 6 (шість) місяців, яким покласти на нього наступні заходи тимчасового обмеження його прав: обмеження спілкування ОСОБА_2 з постраждалими дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 , місця навчання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №261» комбінованого типу» КМР, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , місця навчання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: КЗШ І-ІІІ ступенів №21 КМР, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та місця частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_4 (адреса проживання матері заявниці); заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 послалась на те, що з березня 2013 року по 2021 рік вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , від якого у них народилось двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вересня 2018 року вона разом із дітьми проживали у будинку за адресою: АДРЕСА_5 . Так, із вересня 2019 року між нею та ОСОБА_2 почали погіршуватись відносини, ОСОБА_2 практично не проживав із родиною, оскільки розпочав стосунки з іншою жінкою, які не приховував ані від неї, ані від спільних малолітніх дітей. Під час візитів ОСОБА_2 застосовував домашнє насильство по відношенню до неї, яке полягало у фізичній, психологічній і економічній формі. Фізичне насильство по відношенню до неї полягало у нанесенні їй ударів по тілу та обличчю, нанесенні ляпасів, штовханні, тяганні за волосся по будинку та вириванні волосся. Психологічне насильство виражалось у приниженні її честі та гідності, залякуванні фізичною розправою, образах нецензурними словами. Економічне насильство виражалось у фактичному позбавленні доступу до житла, одягу та особистих речей, яке триває до тепер. Психологічне насильство по відношенню до малолітніх дітей проявлялось у приниженні заявниці в очах дітей як матері, шантажу та маніпуляціях, запевненні дітей, що заявниця нібито від них відмовилась. Також діти систематично ставали свідками фізичного та психологічного насильства ОСОБА_2 по відношенню до їх рідної матері ОСОБА_1 , перешкоджанні старшому синові ОСОБА_5 заходити до будинку, утриманні особистих речей дітей та заявниці, у тому числі й одягу. Домашнє насильство ОСОБА_2 щодо неї відбувалось на очах сторонніх людей, малолітніх дітей, а відтак діями останнього дітям було завдано психологічного насильства. Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області ведеться досудове розслідування кримінального провадження №0000410 від 24.03.2021 року відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Таким чином, у результаті пережитого домашнього насильства заявниця зазнала психологічного насильства, ситуація, що склалась є психотравмуючою як для неї так і для її дітей. Вказані дії домашнього насильство з боку ОСОБА_2 спричинили заявниці та її малолітнім дітям страждань та завдали значної моральної (немайнової) шкоди, що підтверджується висновком експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/117-21/4616-ПС від 28.04.2021 року. Так, у заявниці наявний стійкий острах, що ОСОБА_2 продовжить вчиняти щодо неї домашнє насильство фізичної, психологічної та економічної форми і діти знову будуть свідками цього. Наразі діти потребують психологічної підтримки та захисту від протиправних дій батька. У зв`язку з тим, що діти були свідками домашнього насильства досі спостерігаються негативні наслідки, зокрема: діти можуть впісятись у самий несподіваний момент, перебуваючи на вулиці, молодший син ОСОБА_6 почав заїкатись, діти бояться спати поодинці, стали менше гуляти з іншими дітьми. Так само заявниця потребує захисту, оскільки досі боїться, що ОСОБА_2 виконає свої погрози, оскільки їй відомо, що ОСОБА_2 має зареєстровану зброю. Наявність кримінальної справи відносно ОСОБА_2 , цивільних проваджень щодо визначення місця проживання дітей у суді та стягнення аліментів (позов був поданий за ініціативою заінтересованої особи) тільки підвищує ризик того, що вона та її діти можуть знову зазнати домашнього насильства, а тому потребують захисту від держави.

У судове засідання заявниця не з`явилась, її представники адвокати Бугаєць Т.І. та Шафранова О.В. надали до суду заяви, в яких кожна окремо заяву про видачу обмежувального припису підтримали, просили розглянути за їх відсутності.

ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду не з`явився, заяв не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює зобов`язання кожної держави, яка ратифікувала Конвенцію, поважати права людини шляхом гарантування кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, прав і свобод, визначних у Конвенції.

Так, згідно наявних в матеріалах справи свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Малолітні діти з березня 2021 року проживають разом із матір`ю ОСОБА_1

24.03.2021 року за заявою ОСОБА_1 . Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000410 відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_1 визнано потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні.

02.04.2021 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Так, в рамках кримінального провадження №0000410 було проведено судову психологічну експертизу за результатами якої надано Висновок експерта №СЕ-19/117-21/4616-ПС від 28.04.2021 року, згідно якого у ОСОБА_1 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, а саме виражена тривожність, депресивні прояви, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок домашнього насильства, ситуація, що досліджується за справою є психотравмувальною для ОСОБА_1 та останній завдані страждання.

Згідно п.п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII, домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У порядку визначному ч. 1 та 2 ст. 26 цього Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону).

Отже, за своєю правовою природою обмежувальний припис не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію та направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків такого насильства.

При визначенні реальності погроз суд приймає до уваги їх форму, характер, місце, час, обстановку їх висловлення, характер попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим. Особливе значення для суду має при цьому сприйняття погроз самою ОСОБА_1 , а також і присутніми при цьому іншими особами, зокрема її малолітніми дітьми.

Насильство в сім`ї є однією з розповсюджених форм порушення прав людини. У більшості випадків протиправні дії проти когось із членів родини супроводжуються актами агресії, приниження та жорстокої поведінки. Подібні дії з боку насильника приводять до негативного фізичного, психічного та соціального стану здоров`я постраждалої особи чи кількох осіб, членів цієї родини. Як правило, найбільше страждають від сімейного насильства жінки, діти та люди похилого віку.

Аналіз наявних в матеріалах справи доказів кожного окремо та у їх сукупності, свідчать про те, що між заявником і ОСОБА_2 дійсно існують конфлікті відносини, які часто переростають у сварки. З`ясування стосунків між подружжям несе негативні наслідки для їх малолітніх дітей. Погрози та слова кривдника заявник сприймає реально та мають місце діяння ОСОБА_2 , які доводять те, що він може завдати шкоди як фізичному так і психічному здоров`ю заявнику.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до пунктів 3-6 це: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефоні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Зважаючи на вищенаведене, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатись лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати пов`язані із розглядом справи суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 90, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 3501-3505, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким протягом шести місяців, а саме з 31 травня 2021 року по 30 листопада 2021 року:

-обмежити спілкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з постраждалими дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, наближатись на відстань 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 , місця навчання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №261» комбінованого типу» КМР, розташованого за адресою: Кривий Ріг, вул. Спаська, 6-а, місця навчання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: КЗШ І-ІІІ ступенів №21 КМР, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та місця частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_4 (адреса проживання матері заявниці);

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , направити до Відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.