Провадження № 2/127/3240/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Федчук С.М.,

представника відповідача - виконкому Вінницької міської ради - Никонюка О.В.,

представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Шикунової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання недійсною та скасування приватизації квартири, про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до виконкому Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з урахуванням заяви про уточненя позовних вимог (т. 1 а.с. 126-128), просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» №216 від 10.02.2004 року в частині оформлення права приватної (спільної) власності з безоплатною передачею у власність громадян квартири АДРЕСА_1 ; передачі у приватну спільну власність ОСОБА_3 , який прописаний та проживає в цій квартирі з 1987 року, склад сім`ї 4 особи, в т.ч. мати, 2 сина (п. 1.81.рішення); визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №216 від 10.02.2004, зареєстроване 15.03.2004 КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №610 за реєстр. 37/53395.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 нещодавно дізнався про те, що є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме що йому на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина вищезгаданої квартири на підставі свідоцтва про права власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 10.04.2004 на підставі рішення №216 від 10.02.2004. Виявилось, що заяву про передачу в приватну власність квартири 23.12.2003 подавали батьки позивача, які є відповідачами по справі: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та брат позивача ОСОБА_4 . Однак, згоди позивача на приватизацію квартири на його ім`я ніхто не питав і позивач був включений до рішення про приватизацію та у свідоцтво про право власності на житло лише як особа, яка зареєстрована в квартирі. Тобто, заяву про приватизацію квартири подано всупереч п. 5 Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 №56 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» (із змінами, внесеними згідно з наказом Держжитлокомунгоспу від 05.08.1994 №72). На моментт приватизації вказаної квартири позивач ОСОБА_1 у ній не проживав, спільне господарство зі своїми батьками не вів, так як з 2002 року проживав зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 . Позивач зазначає, що його право на приватизацію пов`язано лише з фактом реєстрації в квартирі, а не з фактом проживання у квартирі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Федчук С.М.в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Суду пояснили, що приватизація спірної квартири відбулася без згоди позивача та у його відсутність, оскільки він був в квартирі лише зареєстрований, однак з 2002 року проживав за адресою: АДРЕСА_4 . Письмову заяву про приватизацію квартири позивач не подавав. Позивачу лише у 2019 році стало відомо про приватизацію частини квартири на його ім`я у зв`язку з проведенням виконавчих дій по іншій справі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, просили позов задовольнити.

Допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що лише він займався приватизацією квартири, подавав заяву. На бланку заяви про надання дозволу на приватизацію спірної квартири є його підпис та підпис дружини ОСОБА_5 , підпис ОСОБА_1 не впізнає, напевно це він підписував за позивача. Згоду на приватизацію квартири він у позивача не запитував. Після одруження, позивач протягом багатьох років у спірній квартирі не проживає.

Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради Никонюк О.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що виконавчий комітет Вінницької міської ради діяв відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач не надав належних доказів у підтвердження своїх позовних вимог.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - адвокат Шикунова А.О. в судовому засіданні просила в позові відмовити, оскільки вважає, що позов є безпідставним, відсутній спір між сторонами. На примусовому виконанні в Центральному ВДВС м. Вінниці перебуває виконавче провадження №58214163, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ОСОБА_2 . Позивач звернувся до суду із цим позовом лише тоді, коли дізнався, що існує виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.2004 Вінницькою міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №216 від 10.02.2004 співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 по ј частці кожний. Право власності кожного з них на квартиру зареєстровано в КП «ВМБТІ», записано в реєстрову книгу №610, реєстр №37/53395 (т. 1 а.с. 3, 132-136).

23.12.2003, як уповноважений власник, відповідач ОСОБА_3 подав заяву до виконкому Вінницької міської ради, в якій просив оформити передачу в безоплатну приватну спільну часткову власність у рівному співвідношенні квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку він займає разом із членами сім`ї. Вказану заяву підписали відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 4).

На момент подання вказаної заяви від 23.12.2003, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 були зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ЖЕК №20 від 23.12.2003 (т. 1 а.с. 96).

Згідно довідки №999, виданої 20.09.2019 квартальним комітетом «Пирогово» ОСОБА_1 з 2002 року по 2011 рік проживав за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 6).

Згідно із довідками від 05.02.2019 №179 та від 06.04.2019 №361, виданих квартальним комітетом «Пирогово» ОСОБА_1 з 2004 року по даний час проживає за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 206-207).

Відповідно до довідок №6253 від 22.10.2019 та №2534 від 01.07.2020, виданих ТОВ «ЖЕО», в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 (власник), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_1 (онука), ОСОБА_1 (онука), ОСОБА_6 (онука) (т. 1 а.с. 5, 186).

Вказане також підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 185).

Відповідно до акту сусідів №76 від 03.02.2021, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , а ОСОБА_1 зареєстрований, але не проживає за місцем реєстрації з 1996 року після одруження (т. 1 а.с. 152).

Згідно акту сусідів №411 від 16.06.2020 про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в жилому приміщенні, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 не проживають з 2005 по 2019 (т. 1 а.с. 187).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.09.2020 встановлено, що на ј частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 накладено арешт, обтяжувач: Центральний ВДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області (т. 1 а.с. 24).

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Макушинським Ю.І. на підставі виконавчого листа №127/18076/16-ц від 15.01.2019, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 45000 дол. США, що еквівалентно 1116000 грн. заборгованість за договором позики; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 22500 дол. США штрафу, що еквівалентно 558000 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати па оплату судового збору в розмірі 7084 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7380 грн., передано стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості на ј частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 118640,20 грн., що також підтверджується актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.09.2020 (т. 1 а.с. 72-76).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2021 по справі №127/20359/20 позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання недійсними електронних торгів - задоволено частково. Визнано електронні торги від 26 серпня 2020 року, які були оформленні протоколом за №501890 від 14 вересня 2020 року, по результатам яких ОСОБА_2 було визнано переможцем в придбанні ј частки двокімнатної квартири, загальною площею 46,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 - недійсними. Визнано протокол за №501890 «Проведення електронних торгів» від 14 вересня 2020 року - недійсним. В решті позовних вимог - відмовлено.

Судом було оглянуто матеріали особових справ власника зброї ОСОБА_1 , наданих Сектором контролю за обігом зброї Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, з яких встановлено, що ОСОБА_1 реєстрацію зброї здійснював за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, ОСОБА_1 під час звернення до органів поліції з метою продовження дозвільних документів на право носіння та зберігання зброї, вказував адресу: АДРЕСА_4 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Статтею 5 Закону визначено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ст. 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Станом на момент приватизації квартири діяло Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 №56.

Пунктом 14 Положення визначено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (п. 14).

Згідно п. 16. Положення передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію (п. 18).

Відповідно до п. 20 Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (додатки 4, 5).

У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло (п. 21).

Згідно п. 23 Положення оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються.

Зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки (додатки 6, 7) та видає розпорядження (додаток 8) п. 24.

Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації (п. 28).

Згідно п. 30 Положення при видачі власнику квартири (будинку) свідоцтва про право власності на житло у паспортах усіх повнолітніх членів сім`ї власника і у свідоцтвах про народження неповнолітніх осіб робиться відмітка щодо використання права на безоплатну приватизацію.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

В судовому засіданні було встановлено, що передача у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 квартири за адресою: АДРЕСА_1 відбувалась відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду належних доказів порушення вказаних норм, а також того, що внаслідок приватизації квартири були порушені його житлові права.

Суд не бере до уваги надані позивачем довідки та акти сусідів, пояснення відповідачів та допитаного в якості свідка відповідача ОСОБА_3 , інші надані позивачем докази про те, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований, але фактично не проживав в цій квартирі на момент приватизації, оскільки згідно з матеріалами справи позивач ОСОБА_1 на час приватизації квартири у встановленому законом порядку не визнавався таким, що втратив право користування квартирою, і за ним зберігалося право на спірну квартиру, а приватизація квартири відповідала волі ОСОБА_1 і доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення виконкому Вінницької міської ради №216 від 10.02.2004 та свідоцтва про право власності на житло від 10.02.2004.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 №56, ст. 2, 4, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання недійсною та скасування приватизації квартири, про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: