Р І Ш Е Н Н Я№ 127/5155/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Паук Н.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Чуприни О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2021 р. призначено у справі судову техніко-почеркознавчу експертизу. (а.с. 213 т. 1)

Позов мотивовано тим, що з 19.06.2010 р. позивач з ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі. В жовтні 2019 р. їй стало відомо, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2017 р. (справа №127/7094/17) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики (за розпискою від 16.01.2017 р.) в сумі 25045,38 грн, а також 640,00 грн судового збору. ОСОБА_2 їй пояснив, що коштів у ОСОБА_3 він не позичав, розписки про отримання коштів в ОСОБА_3 в сумі 900,00 дол. США не писав. Станом на 16.01.2017 р. ОСОБА_2 перебував з позивачем ОСОБА_4 у шлюбі, її не було залучено до участі у справі №127/7094/17. Будь-якої потреби позичати кошти у ОСОБА_3 не було ні у неї, ні у ОСОБА_2 . За змістом договір позики від 16.01.2017 р. був таким, що суперечить інтересам сім"ї Холодницьких. Про існування будь-яких договорів, укладених між відповідачами, позивачу відомо не було. Просить визнати недійсним договір позики від 16.01.2017 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на суму 900 дол. США, що еквівалентно 24318,00 грн. (а.с. 1-6 т. 1)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Чуприна О.М. позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Пояснила, що на теперішній час позивач та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, чоловік позивача будь-яких коштів у ОСОБА_3 не позичав, гроші не передавались. Між ними існували тільки договірні відносини щодо представництва інтересів ОСОБА_2 в суді. Кошти за договором позики від 16.01.2017 р. мали бути стягнуті не тільки з ОСОБА_2 , а й з позивача, оскільки вони перебувають у шлюбі, а при укладенні договору позики була відсутня згода одного з подружжя на отримання позики.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, надав відзив, в якому зазначив, що позов визнає. (а.с. 44-45 т. 1)

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. Дев"ять разів подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Надав відзив, позов не визнає. (а.с. 70-72 т. 1, а.с. 47, 55 т. 2)

Вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши цивільну справу №127/7094/17, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 з 19.06.2010 р. перебувають у шлюбі. (а.с. 21 т. 1)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2017 р. (справа №127/7094/17) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 16.01.2017 р. в сумі 25045,38 грн, а також 640,00 грн судового збору. (а.с. 22-23 т. 1)

На а.с. 63 т. 2 - копія розписки від 16.01.2017 р., згідно якої ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 кошти в сумі 900,00 дол. США, зобов"язався повернути гроші в повному обсязі 01.04.2017 р.

26.05.2017 р. постановою державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Раєвською Н.П. відкрито виконавче провадження №54028285 на підставі виконавчого листа №127/7094/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості. (а.с. 17 т. 1)

На а.с. 19 т. 1 - заявка начальника Староміського ВДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, адресована Вінницькій філії державного підприємства "Сетам" на реалізацію арештованого майна від 09.10.2019 р. №33509/15-25/25 у зведеному виконавчому провадженні №59938129, де боржником є ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_3 .

Згідно повідомлення КНДІСЕ №17064/17065/21-32 від 15.09.2021 р. ухвалу суду від 29.04.2021 р. повернуто без виконання, оскільки позивачем не було оплачено вартість проведення експертизи. Відповідно до п. 1.1.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. №53/5, у випадку несплати вартості дослідження експертною установою ухвала суду залишається без виконання, а матеріали, надані на дослідження, повертаються суду. (а.с. 38 т. 2)

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України).

Ст. 202 ч. 1 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ч. 1, 2, 3, 6 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ст. 65 ч. 1-3 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

В постанові Верховного Суду від 30.06.2021 р. (справа №462/2662/20) зазначено, що для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин. Такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ст. 65 ч. 4 СК України).

Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною позивача не доведено наявність підстав для визнання недійсним договору позики від 16.01.2017 р., укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у виді розписки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики від 16.01.2017 р. недійсним необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 204, 215, 1046, 1047 ЦК України,

ст. 65 СК України,

ст.ст. 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики від 16.01.2017 р. недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 13.12.2021 р.

Суддя О.О.Венгрин