Провадження №2/523/147/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р.Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи: КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про визнання недійсним та скасування рішення про реєстрацію права власності, про зобов`язання внести відомості до державного реєстру, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 31 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Іриною Миколаївною; визнати недійсним та скасувати рішення КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 24 вересня 2007 року, реєстраційний №18083125, номер запису 282 в книзі 646пр-63 про реєстрацію права власності ОСОБА_5 , тип об`єкта: квартира АДРЕСА_2 ; зобов`язати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про скасування рішення КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради виконавчого комітету Одеської міської ради від 24 вересня 2007 року, реєстраційний номер 18083125, номер запису 282 в книзі 646пр-63 про реєстрацію права власності ОСОБА_5 , тип об`єкта: квартира АДРЕСА_2 .

В обґрунтування вимог посилалася на те, що ОСОБА_2 , проживав разом з дружиною ОСОБА_6 з 1996 року за адресою АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належала позивачу ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_6 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, 10.11.2006 року за №12-31752, зареєстрованого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 06.03.2007 року у книзі №638 пр., на стор. 35 під №282. 31 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири. Позивач ОСОБА_2 вказує про те, що з сином ОСОБА_7 та невісткою ОСОБА_4 , була домовленість про те, що між ними буде укладений договір довічного утримання та догляду. Позивачу ОСОБА_2 та його дружині було продемонстровано сторінку договору, на якій зазначено про те, що за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зберігається право довічного проживання на зазначеній житловій площі. Позивач ОСОБА_2 постійно проживав і проживає по теперішній час в спірній квартирі і сплачує комунальні та інші послуги. Участі в оплаті послуг ОСОБА_8 не приймає. Наявність у ОСОБА_2 спірного житла як єдине, що підтверджує відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача - ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача ОСОБА_7 . Після смерті сина та дружини, утримання позивача припинилося. Відповідачки припинили його матеріальне забезпечення, після чого позивач зрозумів, що його ввели в оману. Позивач вказує про те, що договір купівлі-продажу спірної квартири необхідно визнати недійсним, оскільки він укладений під впливом обману, позивач його навіть не читав, при цьому думаючи, що він укладає договір довічного утримання.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову у повному обсязі. Крім того, представник відповідачів надала до суду відзив на позов (а.с.98-101 т.1) та заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності (а.с.109-110 т.1).

Представник відповідача Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.8-9 т.2). Крім того, представник відповідача Головного територіального управління юстиції в Одеській області надав відзив на позов (а.с.45-51 т.1), в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином (а.с.17 т.2). Від приватного нотаріуса Гребенюк І.М. надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність (а.с.83 т.1).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що, на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, 10.11.2006 року за №12-31752, та зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 06.03.2007 року у книзі №638 пр., на стор. 35 під №282, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.149,150-151 т.1).

31.07.2007 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , діючих від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Гребенюк І.М, реєстровий №9062 (а.с.13 т.1);

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності №16027655 від 24.09.2007 року, ОСОБА_8 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 31.07.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Гребенюк І.М, реєстровий №9062 (а.с.14 т.1).

Відповідно до п.7 договору купівлі-продажу від 31.07.2007 року, за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зберігається право довічного проживання в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.13 об. Т.1).

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , з 29.10.1997 року по теперішній час ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.27 т.1).

Таким чином, судом встановлено про те, що з 29.10.1997 року по теперішній час ОСОБА_2 проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до письмової довідки сер.МСЕ №036065 від 30.12.2003 року, ОСОБА_2 є інвалідом другої групи безстроково (а.с.26 т.1);

Відповідно до медичного висновку, який виданий КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» від 11.04.2017 року, ОСОБА_2 частково не здатний до самообслужування (а.с.16 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , про що Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №80.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис №12542 (а.с.17 т.1.)

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди).

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до п.7 Постанови №9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 зазначає, що він помилявся щодо природи оспорюваного правочину, оскільки зважаючи на свій вік, потребу у догляді й утриманні та домовленість з відповідачами, вважав, що ним укладено договір довічного утримання, а не договір купівлі-продажу. Однак, на думку суду вказані твердження є необґрунтованим та безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 договору купівлі-продажу від 31.07.2007 року вбачається, що ОСОБА_2 до укладення договору отримав від представників неповнолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 грошові кошти в рахунок квартири в сумі 44 000 гривень 00 копійок.

Жодних доказів на спростування зазначених обставин позивачем до суду не надано.

Також, судом враховується, що зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М.

У пункті 8 договору зазначено, що вимоги статей, що передбачають кримінальну відповідальність, за шахрайство, за підробку і використання підроблених документів, правові наслідки, пов`язані з умисним зниженням дійсної суми договору, ст.9,10 ЗУ «Про систему оподаткування», сторонам роз`яснено.

Позивачем під час розгляду справи не доведено жодним чином, що приватним нотаріусом при посвідченні вищевказаного договору, були допущені порушення вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, в редакції, яка діяла станом на час посвідчення договору.

Позивачем не доведено наявність умислу в діях відповідачів, а також сам факт обману.

Виходячи з зазначеного, обов`язки покупця були виконані у повному обсязі грошові кошти за придбання квартири були отримані продавцями до підписання договору, що свідчить про нікчемність «мотиву» звернення до суду, на який посилається позивач - необізнаність з фактом укладення договору.

Позивач самостійно розпорядився належним йому майном у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, а факт похилого віку позивача та правова необізнаність не свідчать про укладення договору під впливом помилки чи оману.

Будь-яких доказів щодо заявлених вимог про визнання правочину договору купівлі-продажу недійсним, з підстав укладення його під впливом обману, позивач до суду не надав.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Згідно до ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Також, суд звертає увагу на те, що позивачем пропущено строк для захисту права за ст. 257 ЦК України, оскільки ст.261 ЦК України визначено, що право на позов виникає з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Позивач ОСОБА_2 знав про наявність оспорюваного договору з дня його укладення, а саме з 31.07.2007 року, за захистом порушеного (на його думку) права звернувся 23.08.2019 року, з заявою про поновлення строку не звертався.

Разом з тим, суд не застосовує наслідки спливу позовної давності (відмова в позові), оскільки при розгляді справи встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить та воно не порушувалося, а тому суд відмовляє в позові ОСОБА_2 , за безпідставністю матеріально-правової вимоги, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 263-268, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, м.Одеса, вулиця Б.Хмельницького,34, треті особи: КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (, 65048, м.Одеса, вулиця Троїцька,25), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна ( АДРЕСА_5 ), про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про визнання недійсним та скасування рішення про реєстрацію права власності, про зобов`язання внести відомості до державного реєстру - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.06.2021 року.

Суддя: