Житомирський апеляційний суд
Справа №283/518/17-ц Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Талько О.Б.

секретаря

судового засідання Лісової Т.С.

з участю представників заявника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Тимошенка А.О.

у цивільній справі №283/518/17-ц за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" на дії та рішення головного державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Назарчук Марії Степанівни, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" (далі Товариство) звернулося до суду зі скаргою. Просило визнати неправомірними дії головного державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Назарчук Марії Степанівни щодо накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів в розмірі 7573,76 грн.; визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Назарчук Марії Степанівни від 27.08.2020 року про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів в розмірі 7573,76 грн. В обґрунтування поданої скарги Товариство зазначало, що постановою державного виконавця від 27 серпня 2020 року державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти Товариства у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 7573,76 грн.

Підставою для накладення арешту державним виконавцем зазначено, що Товариство не у повному обсязі виконало рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12.03.2020 року у справі №283/518/17-ц.

Вважає, що такі дії та постанова державного виконавця є неправомірними, оскільки Товариство виконало належним чином рішення суду, перерахувавши 11.06.2020 року стягувачу кошти з урахуванням утриманого та перерахованого до Державного бюджету податку з доходів фізичних осіб відповідно до діючого податкового законодавства.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Назарчук Марії Степанівни щодо накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів в розмірі 7573 гривні 76 копійок.

Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Назарчук Марії Степанівни від 27.08.2020 року про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів в розмірі 7573 гривні 76 копійок.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 а просить вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема вказує, що рішенням суду встановлено безумовне порушення Товариством її прав на безпечне довкілля, що стало підставою для відшкодування моральної шкоди. Тобто вважає, що правова природа моральної шкоди, завданої їй Товариством є шкодою, спричиненою негативним промисловим впливом на її здоров`я і життя, а тому сума такого відшкодування згідно судової практики та вимог податкового законодавства не підлягала оподаткуванню і мала бути сплачена боржником у повному обсязі. Крім того вважає, що податки і військовий збір із сум 868,97 грн. - витрат на професійну правову допомогу та 3332,00 грн. - витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, вже сплачені адвокатом і експертною установою. Вказані суми коштів є витратами, пов`язаними з розглядом справи, які рішенням суду повернуті їй, вони не є доходом, який вона отримала. У своїх доводах послалася на висновки Верховного Суду у справі №180/683/13-ц (провадження №61-14316св18), викладені у постанові від 25 липня 2018 року, на рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Дубецька проти України» (заява №30499/03) та Орхуську конвенцію 1998 року.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 12.03.2020 року у цивільній справі №283/518/17-ц стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень; 868 гривень 97 копійок витрат на професійну правову допомогу та 3332 гривні витрат, пов`язаних з проведенням експертизи (а.с.43-47). На виконання рішення суду 10.06.2020 року було видано виконавчий лист (а.с.25).

11.06.2020 року Товариство перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірах:

- 699,53 грн. на відшкодування витрат на професійну правову допомогу (а.с.6);

- 43 933,94 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.7);

- 2 682,26 грн. на відшкодування витрат на проведення експертизи (а.с.7).

27.08.2020 року головним державним виконавцем Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Назарчук Марією Степанівною винесено постанову про арешт коштів боржника, з якої вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» рішення суду в повному обсязі не виконало, а тому накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с.5,5а).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 цього Кодексу).

Згідно із ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Визначаючи характер стягнутого на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди слід врахувати, що моральна шкода є негативним наслідком (втратою) немайнового характеру, яка виникла в результаті фізичних та душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інші обставини. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Так, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Згідно підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

В даному випадку зі змісту рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12.03.2020 року вбачається, що судом ухвалено рішення про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн., 868,97 грн. - витрат на професійну правову допомогу та 3 332,00 грн. - витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

При цьому суд посилався на те, що встановленим є факт невиконання відповідачами вимог ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та негативного впливу на довкілля в результаті їх виробничої діяльності з порушенням конституційного особистого немайнового права ОСОБА_1 на безпечне довкілля.

Статтею 293 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення.

Тобто, стягнуте судом відшкодування моральної шкоди пов`язано саме із заподіянням шкоди життю і здоров`ю позивача.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" виконані всі вимоги Закону та сплачено суму відповідно до рішення суду, оскільки виконується рішення суду про стягнення на користь потерпілого відшкодування моральної шкоди, спричиненої шкідливим впливом на життя і здоров`я. Тому стягнута на підставі рішення суду сума не підлягає оподаткуванню. Відповідно Державний виконавець Назарчук М.С. зобов`язаний виконати судове рішення про стягнення відшкодування у повному розмірі, а саме 50 000,00 грн.

Проте, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" в дохід держави підлягає стягненню 454,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки апелянт від сплати судового збору звільнена.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" в дохід держави 454,00 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 10.06.2021 року.