Провадження 2/127/2403/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської Вікторії Станіславівни про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Хейніс О.Г., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської В.С. про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, в якій просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , серія та номер договору: 2-3531, посвідчений 27.11.2019 року державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С., який був укладений 27.11.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:49879602 від 27.11.2019 року 10:38:45, ОСОБА_5 , Третя вінницька державна нотаріальна контора, Вінницький міський нотаріальний округ, Вінницька обл. (номер запису про право власності/довірчої власності: 34332316).

Ухвалою суду від 03.06.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ять днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

До суду від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява у відповідь на ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 03.06.2021 року, ознайомившись з якою суд встановив, що представником позивача лише частково усунуто недоліки позовної заяви.

Так, ухвалою суду від 03.06.2021 руху було залишено позов без руху, зокрема, з підстави недолучення до матеріалів позову документів, які б свідчили про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви з 2-ма вимогами немайнового характеру.

Суд звернув увагу представника позивача на те, що додані ним до позовної заяви копії квитанцій про сплату судового збору №0.0..1 від 21.05.2021 року на суму 908 гривень та №0.0..1 від 21.05.2021 року на суму 908 гривень не можуть бути визнані судом як доказ про сплату судового збору за подання даної позовної заяви через те, що вказані вище квитанції поєднано в комп`ютерній програмі «Д3» Вінницького міського суду Вінницької області із ОСК по цивільній справі №127/13090/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської Вікторії Станіславівни про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, в якій ухвалою суду від 27.05.2021 року за заявою представника позивача позов повернуто позивачу.

Разом з тим, в заяві на усунення недоліків позовної заяви представник ОСОБА_6 не погодився з тим, що за подання нової позовної заяви позивачем має бути додано до матеріалів нової позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору (оригінал квитанції/платіжного доручення про сплату судового збору), так як матеріали позову в цивільній справі №127/13090/21 було повернуто позивачу до відкриття провадження у справі, позивач не має сплачувати повторно судовий збір, оскільки даний спір ще не розглядався, а судовий збір за його розгляд до бюджету зараховано. Як на правову підставу своєї позиції послався на п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, яка регулює залишення позову без розгляду.

Суд звертає увагу представника позивача на помилковість такої позиції, не погоджується з нею та вважає, що недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі суду від 03.06.2021 року, не усунуті позивачем/представником позивача в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року N 3674-VI (із змінами і доповненнями).

Відповідно до статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Так, позивач ОСОБА_1 , реалізовуючи своє право на подання до суду позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської В.С. про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію (справа №127/13090/21), 21.05.2021 року сплатив судовий збір в загальній сумі 1816 гривень (квитанції про сплату судового збору №0.0..1 від 21.05.2021 року на суму 908 гривень та №0.0..1 від 21.05.2021 року на суму 908 гривень). Однак, 27.05.2021 року за заявою представник позивача ОСОБА_6 позовну заяву ОСОБА_1 у справі №127/13090/21 було повернуто позивачу на підставі п.3. ч.4 ст. 185 ЦПК України, питання про повернення судового збору судом не вирішувалося. Ухвала від 27.05.2021 року ніким не оскаржувалася.

Зазначені обставини судом встановлено з інформації, що міститься в комп`ютерній програмі «Д3».

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Суд зазначає, що на підставі викладеного позивач/представник позивача не позбавлені можливості заявити клопотання у справі №127/13090/21 про повернення сплаченого судового збору.

Суд додатково звертає увагу представника позивача на зміст ч.4 ст.6 Закону України «Про судовий збір», згідно якої за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах. З даної норми Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015 року виключено друге речення, яке в редакції, що передувала таким змінам, було викладено в наступній редакції «У разі якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору».

З системного аналізу зазначених норм закону суд дійшов висновку, що долучення до повторно поданого позову документу про сплату судового збору, що був сплачений при поданні попередньо поданого позову, не допускається.

До вказаного висновку суд дійшов також з урахуванням того, що функція поєднання квитанції про сплату судового збору, що сплачений у справі №127/13090/21 зі справою 127/13995/21 функціоналом комп`ютерної програми суду «Д3» доступними системами управління вказаною програмою, не може бути реалізована.

Крім того, суд зазначає, що належним доказом сплати судового збору є оригінал документу, про сплату судового збору.

З викладеного суд приходить до висновку, що позивачем за подання до суду даного позову судовий збір не сплачено, вимоги ухвали суду від 03.06.2021 року не виконано.

Суд додатково звертає увагу позивача/представника позивача на те, що в ухвалі суду від 03.06.2021 року позивачу було роз`яснено, що в разі, якщо у встановлений строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, вона вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу, що не перешкоджатиме повторному зверненню до суду з позовною заявою.

Прийняття судом представленої копії квитанції про сплату судового збору, в якості доказу сплати судового збору у справі № 127/13995/21 та послідуюче звернення до суду з заявою про повернення судового збору в межах справи №127/13090/21 по своїй суті нівелювало б положення Закону України «Про судовий збір» в частині необхідності сплати судового збору у межах чітко визначеної справи, що прийнята судом до провадження та розглядається та нівелювало б процесуальний інститут повернення судового збору у разі повернення позовної заяви судом з визначених законом процесуальних підстав.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 03.06.2021 року, позивачем/представником позивача належним чином та в повному обсязі усунуті у встановлений судом строк не були, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 185, 258, 260-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської Вікторії Станіславівни про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч.7 ст. 185 ЦПК України).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення такій особі ухвали суду.

СУДДЯ: