Справа № 603/222/21
Провадження №2/603/139/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання - Чікало В.Б.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Монастириська міська рада

предмет позову: визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участі:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з`явився

в с т а н о в и в:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на:

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,58 га, яка розташована на території Устя-Зеленської сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ТР №016277;

- земельну ділянку площею 0,47 га, яка розташована на території Устя-Зеленської сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ТР №026990.

Ще за життя ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я позивача, яким заповіла останній усе вказане майно. Однак, після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає, що вказаний строк нею пропущено з поважних причин, оскільки про наявність складеного спадкодавцем заповіту вона не знала, а дізналась лише у квітні 2019 року.

Рух цивільної справи в суді.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Аргументи учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позовні вимоги визнає повністю, з обставинами викладеними в позові погоджується та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а тому суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Встановлені судом обставини.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області 01.05.2010 року.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,58 га, кадастровий номер :01:001:0030, яка розташована на території Устя-Зеленської сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ТР №016277 згідно розпорядження голови Монастириської райдержадміністрації від 18.07.2003 року №229 та земельної ділянки площею 0,47 га, кадастровий номер :01:001:0872, яка розташована на території Устя-Зеленської сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ТР №026990 згідно розпорядження голови Монастириської райдержадміністрації від 18.07.2003 року №229, що підтверджується довідкою Устя-Зеленської сільської ради, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та державними актами.

Згідно складеного 07 травня 2009 року ОСОБА_2 в с.Данилово Хустського району Закарпатської області заповіту, посвідченого секретарем Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області та зареєстрованого в реєстрі за №9, спадкодавець, на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона згідно законом матиме право - ОСОБА_1 .

У той же час, листом нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 18.02.2021 року №60/01-16, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній факт прийняття спадщини у строк, передбачений ст.1270 ЦК України.

У відповідності до повідомлення Монастириської державної нотаріальної контори №60/01-16 від 18.02.2021 року встановлено, що згідно даних Спадкового реєстру не заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Даючи оцінку спірним правовідносинам щодо пропущеного позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини суд, виходить із такого.

Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України).

Заповіт є особистим розпорядженням спадкодавця, зробленим на випадок смерті, основним змістом якого є призначення спадкоємця або спадкоємців, а також визначення юридичної долі майна.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах -уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкодавця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17) та усталена судова практика.

Отже, аналіз вищевказаних положень цивільного законодавства дає підстави для висновку, що порядок прийняття спадщини є жорстким та імперативним, пропуск строку тягне за собою втрату права на спадкування, а надання додаткового строку має розглядатися як виключний порядок поновлення прав того спадкоємця, який дійсно не мав можливості прийняти спадщину.

Таким чином, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Отже, як встановлено з матеріалів справи та у судовому засіданні, ОСОБА_1 про існування заповіту дізналася лише в квітні 2019 року. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заведена, спадкоємця за заповітом не повідомлено про наявність заповіту, а тому суд дійшов висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також, судом встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини через те, що є людиною похилого віку, тривалий час хворіє, пересувається за допомогою тростини та не може тривалий час перебувати на ногах, що підтверджується довідкою, виданою сімейним лікарем комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Красноградського району» (а.с.13) та виписками з медичної карти хворого (а.с.14-16). Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2020 року у справі №314/2550/17, тривала хвороба спадкоємця є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

При винесенні рішення, суд також бере до уваги велику відстань між місцем постійного проживання позивача ОСОБА_1 (с.Піщанка Красноградського району Харківської області) та місцем знаходження спадкового майна (с.Міжгір`я Монастириського району Тернопільської області), що становить 954 км.

Інші можливі спадкоємці після смерті ОСОБА_2 про свої спадкові права не заявляли, відумерлою спадщина не визнавалась.

Наведені норми матеріального права та фактичні обставини справи, у їх сукупності, дають підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Монастириська міська рада, (код ЄДРПОУ 0458433), юридична адреса місцезнаходження відповідача: вул.Шевченка №19 м.Монастириська Чортківський район Тернопільська область.

Суддя І. М. Галіян