Ухвала

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 953/24472/19

провадження № 61-330ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року у справі за позовом комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернулося до суду з зазначеним позовом у якому просило: зобов`язати відповідача відновити систему димових та вентиляційних каналів у квартирі АДРЕСА_1 до стану, що дозволяє експлуатацію газових приладів у цій квартирі та в квартирі АДРЕСА_2 за тією ж адресою, у строк 1 місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2019 року справу

№ 953/24472/19 визнано малозначною та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, позовні вимоги комунального підприємства «Жилкомсервіс» задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 відновити систему димових та вентиляційних каналів

у квартирі АДРЕСА_1 до стану, що дозволяє експлуатацію газових приладів у цій квартирі та в квартирі

АДРЕСА_2 , у строк 1 місяць з дня набрання цим рішенням законної сили. Вирішено питання про розподіл судового збору.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скаргаОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року.

ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції

з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ,

від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним

з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду

і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі.

У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року у справі за позовом комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов