ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/494/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря -Стецюк М.А.

та сторін - апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Гулкевич Н.І.; представника АТ "Тернопільський радіозавод "Оріон" адвоката Кучмій М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/15953/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., повний текст рішення складено 16 лютого 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Тернопільський радіозавод "Оріон" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

у липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до АТ "Тернопільський радіозавод "Оріон" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 27.03.2003 р. його призначено на посаду заступника директора по виробництву - начальника служби організації виробництва на підприємстві Акціонерне товариство «Тернопільський радіозавод «Оріон». Із 2006 року, окрім основної посади, він став кандидатом в члени правління. У зв`язку з цим, його заробітна плата змінилася та нараховувалася відповідно до п.2.2 Положення про оплату праці членів наглядової ради, правління, ревізійної комісії та корпоративного секретаря ВАТ «ТРЗ «Оріон», затвердженого наглядовою радою ВАТ ТРЗ «Оріон» 27.07.2006 року і була встановлена у коефіцієнті 0,70 % до розрахункової суми нарахованої Голові правління ВАТ ТРЗ «Оріон». 20.03.2019 року положенням «Про оплату праці посадових осіб та корпоративного секретаря ПАТ «ТРЗ «Оріон», затвердженого 23.06.2015 року (протокол № 19 засідання правління ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон»), коефіцієнт заробітної плати змінився на 0,60.

28.02.2019 року він звільнився з вищевказаної посади за власним бажанням.

Станом на лютий 2019 року відповідач заборгував йому заробітну плату у розмірі 107 672,19 грн. за період з січня по грудень 2018 року, а тому вважає, що такі дії відповідача є незаконними та суперечить трудовому законодавству

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ "Тернопільський радіозавод "Оріон" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - задоволено частково.

Стягнуто з АТ "Тернопільський радіозавод "Оріон" в користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року в сумі 35303 грн. 10 коп. з урахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів.

У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнути з АТ "Тернопільський радіозавод "Оріон" в користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2021оку в частині відмови стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 40289,20 грн та ухвалити нове, яким задовольнити в цій частині позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції прийняв поспішне рішення не дослідивши в повній мірі докази по справі.

У відповідності до п. 2 цього Положення одноразова винагорода за вислугу років виплачується всім працівникам від тарифної ставки, посадового окладу фактично за відпрацьований час з врахуванням коефіцієнтів, наведених у додатках № 1, № 2.

Таким чином, ця надбавка не залежить від результатів діяльності позивача, а взаємопов`язана із його стажем роботи у відповідача. Окремої процедури скасування цієї надбавки Положення не містить, однак припускається, що такими підставами може бути в рамках КЗпП України вчинення певного трудового проступку. За період трудової діяльності він не притягувався до дисциплінарної відповідальності, а також якщо такі діяння мали місце, то вони не розглядалися перевіркою та не слугували підставою для скасування надбавки за вислугу років.

Суд першої інстанції посилається на висновок експерта, який долучений до матеріалів справи. Проте суд не звернув увагу на те, що питання пов`язане саме з правом і законністю нарахування та виплати заробітної плати належить виключно суду, а не експерту. Фактично експерт, як і суд, стверджують, що такої винагороди не могло бути, бо не надані документи, однак ця винагорода за вислугу років нараховується і виплачується у будь-якому разі, незалежно від наявності чи відсутності наказів чи інших розпорядчих документів. Суд та експерт не звернули уваги, що ця винагорода були нараховані та визнанні перед позивачем, про що свідчить відображення цієї суми у звітності фіскальних органів та Пенсійного фонду. Відтак суд першої інстанції поспішно дійшов висновку, що позивач не має права на цю винагороду і відмовив у задоволення щодо її стягнення з відповідача.

Також, відповідач, після звільнення його, у супереч норм трудового законодавства провів в односторонньому порядку зменшення заробітної плати працівника. Поняття перерахунок заробітної плати не застосовується нормами трудового права і встановлені відповідні підстави для стягнення надмірно виплачених або помилково нарахованих сум. Цей порядок врегульований ст. 128 КЗпП України і при "перерахунку" заробітної плати позивача відповідач не керувався цими положеннями.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Гулкевич Н.І. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.

Представник АТ "Тернопільський радіозавод "Оріон" Кучмій М.Я. апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 19, 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ст. 369 ч. 3 ЦПК України).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Судом встановлено, що згідно інформації наявній у трудовій книжці, ОСОБА_1 на підставі наказу № 41 від 27 березня 2003 року призначений на посаду заступника директора по виробництву - начальника служби організації виробництва. Крім цього, ОСОБА_1 з 2006 року став кандидатом в члени правління.

Згідно п. 2.2 діючого в товаристві «Положення про оплату праці членів наглядової ради, правління, ревізійної комісії та корпоративного секретаря ПАТ «ТРЗ «Оріон», затвердженого Наглядовою радою ВАТ ТРЗ «Оріон», протокол від 27 липня 2006 року року, сума заробітної плати встановлюється у коефіцієнтах до розрахункової суми нарахованої Голові правління (без врахування доплат і надбавок), зокрема, для ОСОБА_1 , як кандидата в члени правління, коефіцієнт визначений в розмірі 0,70.

Положенням «Про оплату праці посадових осіб та корпоративного секретаря ПАТ «ТРЗ «Оріон», затвердженого 23.06.2015 р., Протокол № 19 засідання правління ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», коефіцієнт заробітної плати заступника директора по виробництву - начальника служби організації виробництва, кандидата в члени правління змінився на - 0,60.

Наказом від 28 лютого 2019 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, з 28 лютого 2019 року.

У день звільнення відповідачем повний розрахунок з ОСОБА_1 проведено не було.

На підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивач покликається на розрахункові листки за 2018 та 2019 р.р., з яких вбачається, що нарахована ОСОБА_1 заробітна плата складалась із посадового окладу, надбавки до окладу, доплати за вислугу років та інших виплат (відпускні, матеріальна допомога, компенсація за невчасно виплачену заробітну плату, компенсація за невикористану відпустку, тощо).

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (стаття 21 Закону України "Про оплату праці").

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати складають:

Основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

В свою чергу договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону України "Про колективні договори і угоди".

У колективному договорі можуть встановлюватись форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат.

Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України).

В позовній заяві позивач посилався на те, що за період з 2018 - 2019 року йому було нараховано заробітну плату на суму 107672,19 грн згідно розрахунку: 2018 рік:

січень :

7 633,14 грн. оклад;

3 816,57 грн. надбавка до окладу;

189,39 грн. компенсація за невчасно виплачену зарплату.

нараховано за січень 2018 року - 11639,10 грн, а до виплати 36 131,39 грн.

у лютому заробітна плата не нараховувалась.

Березень - 13345,92 грн.:

8602,06 грн. оклад;

4301,03 грн. надбавка до окладу;

442,83 грн. інші нарахування (компенсація за несвоєчасну виплату

заробітної плати, відпускні), а до виплати 23560,82 грн.

квітень - 10091,10 грн.:

6727,40 грн. оклад;

3363,70 грн. надбавка до окладу; до виплати - 31583,24 грн;

травень -10304,61 грн :

6869,74 грн. оклад;

3434,87 грн. надбавка до окладу; до виплати - 36084,40 грн;

червень - 12385,36 грн. :

8256,91 грн. оклад;

4128,45 грн. надбавка до окладу; до виплати -45930,77 грн;

липень - 14025,16 грн.:

3215,45 грн. оклад;

1607,72 грн. надбавка до окладу;

9201,99 грн. відпустка; до виплати -54280,77 грн;

серпень - 11469,31 грн. :

7615,54 грн. оклад;

3807,77 грн. надбавка до окладу;

компенсація за несвоєчасну виплачену зарплату 46 грн, а до виплати 60 699,33 грн;

вересень -13152,50 грн. :

8739 грн. оклад;

4369,50 грн. надбавка до окладу;

компенсація за несвоєчасну виплачені доходи 44 грн, а до виплати - 67287,09 грн;

жовтень - 38577,16 грн:

6171грн. оклад;

3085,64 грн. надбавка до окладу

22741 грн. за вислугу років;

компенсація за несвоєчасно виплачені доходи 136 грн.;

1288,85 грн. відпустка

1718,20 грн. відпустка;

2577,30 грн. відпустка;

859,10 грн. відпустка, а до виплати - 92941,70 грн;

листопад - 6557,73 грн:

4371,82 грн. оклад;

2185,91 грн. надбавка до окладу. Виплата - 97420,67 грн;

грудень -2824,85 грн :

2268,35 грн. оклад;

556,50 грн. компенсація за несвоєчасно виплачені доходи, а до виплати -86829,68 грн.

У січні 2019 року -18462,29 грн:

914,29 грн. оклад;

17548 грн. за вислугу років. Виплата становить 101691,83 грн;

у лютому 2019 року -7801,70 грн :

997,50 грн. оклад;

20141,26 грн. компенсація за невикористану відпустку;

4762,94 грн. компенсація за невикористану відпустку.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення із АТ "Тернопільський радіозавод "Оріон" на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої заробітної плати в сумі 35303,10 грн. судом апеляційної інстанції не переглядається, оскільки не оскаржується в апеляційній скарзі.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо стягнення на користь позивача надбавок за високі досягнення в праці за період з квітня 2017 року - листопад 2018 року, а також винагороди за вислугу років за 2017 рік у жовтні 2018 року, за 2018 рік у січні 2019 року, суд першої інстанції виходив із висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 08 вересня 2020 року № 04/0820 у якому вказано, що зазначені надбавки не підлягають нарахуванню.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

На підставі наказу голови правління АТ «ТРЗ «Оріон» № 10 від 17 квітня 2019 року створено комісію з перевірки порушень нарахування заробітної плати.

Згідно протоколу від 24 квітня 2019 року на порядок денний засідання вказаної комісії поставлено питання проведення перевірки нарахування заробітної плати за вислугу років за 2017, 2018 р.р., доплати за секретність посадовим особам АТ «ТРЗ «Оріон», окладу голови правління ОСОБА_2 та посадових осіб.

На підставі акту № 1 від 24 квітня 2019 року, складеного за результатами проведення перевірки щодо нарахування винагороди за вислугу років, відмінено та перераховано одноразову винагороду за вислугу років у 2017 та 2018 роках.

Наказом голови правління АТ «ТРЗ «Оріон» №15 від 24 квітня 2019 року скасовано нарахування винагород за вислугу років за 2017 та 2018 роки. Зобов`язано головного бухгалтера забезпечити здійснення перерахунку посадових окладів за 2017 та 2018 роки.

Згідно акту № 2 від 24 квітня 2019 року, складеного за результатами проведення перевірки щодо нарахування надбавок до посадових окладів, встановлено, що в період з 01 січня 2018 року по 11 березня 2019 року посадовими особами акціонерного товариства ПАТ «ТРЗ «Оріон» безпідставно було здійснено нарахування надбавок до посадових окладів особам, згідно із «Списком працівників», яким згідно Закону України "Про Державну таємницю" встановлюється надбавка до посадового окладу.

На підставі наказу голови правління АТ «ТРЗ «Оріон» №16 від 24 квітня 2019 року визнано такими, що втратили чинність список працівників, яким згідно Закону України "Про державну таємницю" встановлюється надбавка до посадового окладу з 01 січня 2018 року. Скасовано надбавки до посадових окладів, які нараховані за період з 01 січня 2018 року по 11 березня 2019 року. Зобов`язано головного бухгалтера забезпечити здійснення перерахування посадових окладів.

Як вбачається з акту № 3 від 24 квітня 2019 року, який складений за результатами перевірки правильності нарахування окладу голови правління ОСОБА_2 посадових осіб, оклади яких нараховувались у відповідності до окладу голови правління, згідно трудового контракту, який затверджено наглядовою радою, оклад голови правління становить 5 середніх зарплат, встановлено, що за 2018 рік оклад голови правління нараховувався в розмірі 5 середніх зарплат в еквіваленті повної зайнятості і без погодження із наглядовою радою. В результаті це призвело до перевитрат фонду заробітної плати.

Згідно з висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 08 вересня 2020 року №04/0820, проведеної за зверненням відповідача судовим експертом ОСОБА_3 , попередженого про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, встановлено, що розмір щомісячних посадових окладів, відображених за даними розрахункових листків Голови правління АТ «ТРЗ «Оріон» ОСОБА_2 за період з липня 2015 року по листопада 2018 року не відповідає умовам контракту АТ «ТРЗ «Оріон» з Головою правління Карпиком Я.М. від 18.06.2015 року. За результатами проведеного дослідження встановлено невідповідність розміру щомісячних посадових окладів Голови правління АТ «ТРЗ «Оріон», що є базою для нарахування посадових окладів посадових осіб, умовам контракту з головою правління, відповідно - розмір щомісячних посадових окладів, що повинні бути встановлені ОСОБА_1 - кандидату в члени правління - начальнику служби виробництва за період з липня 2015 року по листопад 2018 року.

Також, експертом у дослідницькій частині зазначеного висновку вказано, що відповідно до п. 6 Положення про встановлення надбавок за високі досягнення в праці керівникам і спеціалістам (Додаток 9 Колективного договору), на працівника, який заслуговує на надбавку за високі досягнення в праці, керівник структурного підрозділу надає подання за встановленою формою з інформацією, викладеною вище. Подання на становлення персональної надбавки до посадового окладу на працівників АТ «ТРЗ Оріон» не надано. Згідно інформацією АТ "ТРЗ «Оріон», наведеною в листі від 13.08.2020 року у «..Товаристві не видавались подання на встановлення персональної надбавки до посадового окладу за високі досягнення в праці працівнику ОСОБА_1 , які підлягають погодженню директором з напрямку та затвердженню Головою правління за період: квітень 2017 року - лютий 2019 року згідно Додатку №1 до положення про встановлення надбавок за високі досягнення в праці керівником і спеціалістам (Додаток №9 до Колективного договору). Таким чином, за період квітень 2017 року - лютий 2019 року на працівника АТ «ТРЗ «Оріон» ОСОБА_1 відсутні подання на становлення персональної надбавки до посадового окладу за високі досягнення в праці.

Положенням про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ «ТРЗ «Оріон» (додаток 22 до Колективного договору) передбачено: «Дане положення направлено на стимулювання та підвищення матеріальної зацікавленості працівників, зменшення плинності кадрів та збереження кваліфікованих спеціалістів на підприємстві… Щорічні винагороди за вислугу років є заохочувальною виплатою…Згідно листа АТ «ТРЗ «Оріон» від 13.08.2020 року у товаристві не видавались розпорядчі документи щодо нарахування та розрахунку винагороди за вислугу років за 2017 рік, за 2018 рік працівнику ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене експертом зроблено висновок про те, що відповідно до колективного договору, внутрішніх положень АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», додаткові виплати кандидату в члени правління - начальнику служби виробництва ОСОБА_1 : - за високі досягнення в праці за період з квітня 2017 року по листопада 2018 року не підлягають нарахуванню; винагороди за вислугу років за 2017 рік у жовтні 2018 року, за 2018 рік у січні 2019 року в сумі 40289,20 грн(зазначену в апеляційній скарзі: за 2017 рік- 22741,20 грн, за 2018 рік- 18548 грн) не підлягають нарахуванню.

Наведені у апеляційній скарзі доводи в частині відмови позовних вимог зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обгрунтовано спростовував.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 12 квітня 2021 було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року залишити без змін

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак