РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 557/175/20

Провадження № 22-ц/4815/989/21

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Боймиструка С.В,

суддів: Гордійчук С.О., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання припиненим іпотечного договору,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТзОВ ОТП «Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання припиненим іпотечного договору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ ОТП «Факторинг України», було укладено кредитний договір №ML-P00/060/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 35000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 05.05.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено Договір іпотеки № PML-P00/060/2008, посвідчений приватним нотаріусом Гощанського нотаріального округу Ящук О.М. та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером №1116.

Згідно з умовами договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань, іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №1715/8273/12 від 06 вересня 2012 року було задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», стягнуто з ОСОБА_3 (позичальника) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 293394,63 грн. та 18220,00 грн. судового збору.

В подальшому в січні 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначає, що згідно з рішенням Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року по справі 557/17/18 у задоволенні вищенаведених позовних вимог відповідача було відмовлено у зв`язку з спливом строку позовної давності.

Таким чином посилаючись на вищенаведене та ст. ст. 7, 33 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 252-255, 257, 265 ЦПК України, практику Європейського суду, просить визнати припиненим іпотечний договір № PML-P00/060/2008 від 05 травня 2008 року, зняти заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_2 , накладену приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Ящук О.М. в зв`язку з укладенням іпотечного договору № PML-P00/060/2008 від 05 травня 2008 року.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано припиненим іпотечний договір № PML-P00/060/2008, посвідчений приватним нотаріусом Гощанського нотаріального округу Ящук О.М. та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером № 1116.

У поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», вважає рішення суду необґрунтованим, ухваленим з порушенням основних засад судочинства, норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що поза увагою суду, залишився той факт, що попередніми судовими рішеннями встановлено, що рішення Рівненського міського суду від 06.09.2012 року, яким з ОСОБА_2 стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, позивачем не виконано.

Вказує, що зміна строку дії кредитного договору жодним чином не впливає на дію іпотечних зобов`язань, які виникли внаслідок укладення іпотечного договору.

Вважає, що судом не встановлено а позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які б у відповідності до приписів ст. 17 Закону України «Про іпотеку», свідчили про припинення іпотеки.

За наведеного апелянт просив рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_4 не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позовні вимоги частково, визнаючи припиненим договір іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору…

Оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у зв`язку з неналежним виконанням умов договору звернувся до позичальника з вимогою про дострокове виконання умов договору, і у відповідності до ст.1050 ЦК України змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором, таким чином було змінено і строк дії договору(іпотеки).

Даний факт підтверджений постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року та постановою першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 30 вересня 2020 року.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом порушено норми матеріального права.

Судом установлено та не заперечується сторонами, що 05.05.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено Кредитний договір №ML-P00/060/2007. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 35 000,00 доларів США строком до 05.05.2023 року.

Відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником, чи/та майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених у пункті 2.3. та статті 3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

05.05.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено Договір іпотеки № PML-P00/060/2008, посвідчений приватним нотаріусом Гощанського нотаріального округу Ящук О.М. та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером №1116.

Згідно з умовами договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань, іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду від 06.09.2012 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості позов задоволено повністю.

Відповідно до рішення з ОСОБА_3 було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №ML-P00/060/2007 від 05.05.2008 року у розмірі 293 304,63 грн. та судовий збір в розмірі 1820 грн.

24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав, за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись правом, звертати стягнення на заставлене майно.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2019 року, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено повністю.

Постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року, рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2019 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено, у зв`язку з спливом строку позовної давності.

Постановою першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 30 вересня 2020 року, касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення, постанову Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2019 року залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 509, статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Сплив позовної давності, як підстава для припинення зобов`язання, нормами глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачено.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2021 року у справі № 638/12564/17 (провадження № 61-13821св20) Верховний Суд дійшов висновку, що «у зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само й боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви не може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя цієї статті). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята цієї статті). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання, і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша цієї статті), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється…

Відповідно до норм статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 цього Закону).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе лише з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Разом з тим такої підстави для припинення договору іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням цей Закон не передбачає.

Аналіз статті 17 Закону України «Про іпотеку» у взаємозв`язку зі статтями 256, 266, 267, 509, 598 ЦК України дає підстави для висновку, що сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за договором позики і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за договором позики і, отже, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для часткового задоволення вимог ОСОБА_2 про визнання припиненим Іпотечного договору № PML-P00/060/2008 від 05 травня 2008 року.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до часткового скасування з ухваленням нового рішення відповідно до заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання припиненим Договору іпотеки № PML-P00/060/2008, посвідченого приватним нотаріусом Гощанського нотаріального округу Ящук О.М. та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим номером №1116 скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання Договору іпотеки № PML-P00/060/2008, посвідченого приватним нотаріусом Гощанського нотаріального округу Ящук О.М. та зареєстрованого в реєстрі за реєстровим номером №1116 припиненим.

В іншій частині рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 грудня 2021 року.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.