Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2021 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2099,82грн. та моральної шкоди у розмірі 100000грн. заподіяної кримінальним правопорушенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 21 грудня 2015 року близько 12.00 год., позивач будучи головою Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, перебував на своєму робочому місці в кабінеті, що знаходиться по АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ввірвались до нього в кабінет та безпричинно почали наносити йому удари руками та ногами в різні частини тіла, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді травми голови із струсом головного мозку, травматичного набряку та крововиливів м`яких тканин обличчя, травми носа з раною м`яких тканин носа, перелому кісток носа та попаданням крові в обидві верхньощелепні пазухи ( двобічний полісинусит), які згідно висновку експерта № 02- 01 200 від 31 березня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. За вказаними подіями було відкрито кримінальне провадження та Ухвалою Черкаського районного суду від 11 травня 2021 року вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідачів йому було завдано матеріальної шкоди у зв`язку із відновленням здоров`я у розмірі 2099,82грн, а також внаслідок душевних переживань, втрати роботи позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 100000грн., а тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідачів на його користь матеріальну та моральну шкоду у вказаних розмірах, у повному обсязі та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 10000грн..

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 23.09.2021 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 . Про розгляд даної справи відповідачі повідомлялися належним чином, у встановлений законом порядок на адресу місця їх реєстрації. Відповідачі у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавали.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, у порядок визначений ч. 5 ст. 81 ЦПК України.

Судом встановлено, що у Черкаському районному суді Черкаської області перебувало кримінальне провадження №707/2410/16-к про обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України. Потерпілим у даному кримінальному проваджені є ОСОБА_1 .

Судом при розгляді даного кримінального провадження встановлено, що 21 грудня 2015 року близько 12.00 год., позивач будучи головою Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, перебував на своєму робочому місці в кабінеті, що знаходиться по АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ввірвались до нього в кабінет та безпричинно почали наносити йому удари руками та ногами в різні частини тіла, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді травми голови із струсом головного мозку, травматичного набряку та крововиливів м`яких тканин обличчя, травми носа з раною м`яких тканин носа, перелому кісток носа та попаданням крові в обидві верхньощелепні пазухи ( двобічний полісинусит), які згідно висновку експерта № 02- 01 200 від 31 березня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Черкаського районного суду від 11 травня 2021 року вищевказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду. За даними суду ухвала набрала законної сили 19.05.2021 року.

Відповідно до наданих позивачем медичних документів, зокрема виписки з історії хвороби, листків призначення лікування, акту, листків непрацездатності, чеки на придбання ліків вбачається, що внаслідок протиправними діями відповідачів позивачу було завдано матеріальної шкоди пов`язаної з лікуванням, відновлення здоров`я та працездатності, сума матеріальної шкоди становить 2099,82грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірним и діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному розмірі особою, що їх завдала.

На підставі вказаного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення на його користь матеріальної шкоди у розмірі 2099,82грн. є доведеними, законними, обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо позовних вимог у частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 100000грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.

Пунктом 9 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власного ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Судом встановлено наявність негативних змін в житті позивача, спричинених незаконним діями відповідачів, що призвели до втрати нормальних життєвих умов, припинення позивачем здійснення ним повноважень голови Яснозірської сільської ради з підстав погіршення здоров`я, душевних та фізичних страждань через завдані відповідачами тілесних ушкоджень, неможливість продовження активного громадського життя.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є значно завищений та вважає, що моральна шкода підлягає до часткового задоволення в розмірі 20000 гривень. Даний розмір відшкодування є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачами позивачу моральну шкоду через вчинення тілесних ушкоджень.

Та, як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Відповідно до ст.1190 ЦК України Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Враховуючи що позивач до суду не звертався із заявою про визначення частки кожного із відповідачів, а тому з відповідачів підлягає до солідарного стягнення на користь позивача розмір матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 22099,82грн.

Крмі того, позивач звертаючись до суду, просив стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у загальному розмірі 10000грн.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першоїчетвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вартість кожної з наданих послуг, рахунок за наданні послуги з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо. Позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 10.08.2021 року та додаткову угоду від 14.06.2021 року до договору про надання послуг від 10.05.2017 року, із зазначенням передоплати послуг адвоката становить 5000грн., проте даних щодо здійснення цієї оплати адвокату, ОСОБА_4 до суду не надано. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн. Суд вважає недоведеним понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що відповідно до п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908грн., що становить мінімальний розмір судового збору згідно пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_4 , матеріальну шкоду у розмірі 2099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки таморальну шкоду у розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, по 454 грн. з кожного.

У стягненні витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський