Провадження № 2/127/2338/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , подану разом з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми завдатку в подвійному розмірі, пені, відсотків за користування коштами та інфляційних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в відповідних частках, а саме 1/3 та 2/3 частки на користь ОСОБА_1 900000 грн., з яких 450000 грн сума завдатку та 450000 грн додаткова сума в розмірі завдатку та за весь період прострочення від суми завдатку 450000 грн з 29.09.2020 року по 26.05.2021 року інфляційні витрати в сумі 36760 грн; пеню в сумі 37503 грн та 30% річних в сумі 88872,13 грн, а разом 1062936,19 грн. про стягнення суми завдатку в подвійному розмірі, пені, відсотків за користування коштами та інфляційних збитків. Позивач також просила, щоб орган ( особа), яка здійснюватиме примусове виконання рішення суду розрахував остаточну суму 30% річних та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу 450000 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в відповідних частках 1/3 і 2/3 на користь ОСОБА_1 до моменту його виконання починаючи з 27.05.2021 року, але не більше ніж за три роки для відсотків річних та одного року для пені. Підставою позову ОСОБА_1 , вказала обов`язок спадкоємців виконати наслідки невиконання договору намірів укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову вказала, що існує обґрунтована потреба у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на належні відповідачам на праві спільної часткової власності успадковані після смерті ОСОБА_4 37/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , оскільки існує ймовірність відчуження відповідачами належних їм часток, що в подальшому може призвести до невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1, 6, 7, 8 ст.. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. 6. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. 7. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. 8. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд приймає до уваги, те, що забезпечення позову спрямоване, насамперед, проти дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити, знецінити його тощо. Припущення позивача, викладені у заяві, про те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову повинні бути достатньо мотивованими. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, така правова позиція міститься у постанові ВС від 17 жовтня 2018 року №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Наприклад, якщо спір стосується частини нерухомого майна, то і будь-які заходи забезпечення позову є доцільними саме щодо спірної частини на яку претендує позивач. В іншому разі, забезпечення позову щодо цілого об`єкту нерухомості, порушить права відповідача або третіх осіб, у разі якщо вони є співвласниками об`єкту нерухомості. Якщо позов майнового характеру, де позовною вимогою є, наприклад, стягнення грошових коштів, то вартість майна відповідача щодо якого вживаються заходи забезпечення позову судом, повинна бути співмірною з ціною позову, докази цьому повинен надати позивач (експертна оцінка майна щодо якого вживаються заходи забезпечення, тощо). Такої ж аналогії слід притримуватись обираючи інші види забезпечення позову.

Наразі правова позиція Верховного Суду, полягає в тому, що слід розрізняти види забезпечення позову у вигляді арешту майна та заборони відчуження такого майна відповідачу. А отже, слід ретельно та правильно обрати вид забезпечення позову, адже від цього залежать правові наслідки виконання відповідної ухвали суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2021 року справа №643/12369/19 пояснив, чим арешт майна відрізняється від заборони на відчуження майна. Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном. Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним. Звертається увага на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Суд при вирішенні даного питання повинен надати оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін.

Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Звертається увага на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Суд при вирішенні даного питання повинен надати оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін.

Таким чином арешт є більш широким заходом забезпечення позову, оскільки включає в себе не тільки заборону на відчуження майна, а й інші обмеження у праві розпорядження майном, в той час як заборона на відчуження об`єкті нерухомого майна є вичерпним обмеженням та заходом, який не розповсюджується на інші права власника щодо цього майна, що є суттєвим в процесі виконання ухвали суду.

Тому суд вважає за можливе вимоги ОСОБА_1 згідно заяви про забезпечення позову задовольнити частково - заборонити відчуження 37/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . не застосовуючи заходи зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153, 154 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , подану разом з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми завдатку в подвійному розмірі, пені, відсотків за користування коштами та інфляційних збитків задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчиняти любі дії спрямовані на відчуження 37/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: