ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5017/21 Справа № 202/5476/20 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року

по цивільній справі за позовом Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області (Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області) в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року виконувач обов`язків керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області Шумицький В.В. звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, про стягнення заборгованості, відповідно до якої просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради грошові кошти в сумі 263 870,26 грн., з яких 254 102,95 грн. заборгованість зі сплати основного зобов`язання за Договором про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури, 1 113,88 грн. пеня за період з 02 червня 2020 року по 11 червня 2020 року (з урахуванням подвійної ставки НБУ), 6 349,10 грн. пеня за період з 12.06.2020 року по 26.08.2020 року (з урахуванням подвійної ставки НБУ), 1 796,12 грн. 3 % річних та 508,21 грн. інфляція за червень 2020 року та судові витрати по справі.

Позов мотивований тим, що Дніпровською міською радою від 29.07.2011 року прийнято рішення № 5/14 «Про внесення змін до рішення міської ради від 21.03.2007 № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська».

Відповідно до Порядку залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.03.2007 № 6/11 (за наступними змінами та доповненнями), уповноваженим органом, що здійснює реєстрацію звернень замовників про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, готує відповідні договори для укладання та здійснює контроль за виконанням замовниками умов цих договорів, є фінансово-економічний департамент Дніпровської міської ради. Правонаступником фінансово-економічного департаменту Дніпровської міської ради, відповідно до рішення Дніпровської міської ради № 31/29 від 31.01.2018 року «Про затвердження Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради» є Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2020 року у справі № 904/1083/18, яке залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2020 року, позовні вимоги Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 задоволено та визнано укладеним поговір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра.

Відповідно до пункту 2.1. Договору величина пайової участі згідно з розрахунком становить 254 102, 95 грн. (без ПДВ), які мають бути сплачені в повному обсязі єдиним платежем або частинами за графіком протягом п`яти днів, з моменту укладення договору. Оскільки рішення суду про визнання договору укладеним набрало законної сили 27.05.2020 року, величина пайової участі підлягала сплаті відповідачем до 01.06.2020 року включно.

Будь-яких рішень про відстрочку або розстрочку вказаного договору ні органом місцевого самоврядування, ні судом не приймалося.

З метою досудового врегулювання спору, Департаментом економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради на адресу відповідача було скеровано лист № 10/15-252 від 09.06.2020 року з пропозицією добровільного виконання умов договору. Відповіді на зазначений лист позивачем не отримано.

Таким чином, відповідач умови договору не виконав, кошти на спеціальний фонд міського бюджету не перерахував, що свідчить про порушення істотних умов договору. Заборгованість по об`єкту «будівля торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою по АДРЕСА_1 становить 263 870,26 грн., у тому числі 254 102, 95 грн. - основне зобов`язання, 1 113, 88 грн. - пеня за період з 02.06.2020 року по 11.06.2020 року (з урахуванням подвійної ставки НБУ) та 6 349,10 грн. - пеня за період з 12.06.2020 року по 26.08.2020 року (з урахуванням подвійної ставки НБУ), 1 796,12 грн. - 3% річних, 508,21 грн. інфляція за червень 2020 року.

Згідно з інформацією Дніпровської міської ради, у спірних правовідносинах заходи, направлені на стягнення з відповідача грошових коштів на виконання умов договору, не вживались та на думку позивача факт неподання до суду органом державної влади в особі Дніпровської міської ради позову про стягнення заборгованості за договором свідчить про неналежне здійснення таким органом владних повноважень, що призводить до систематичного ненадходження до бюджету грошових коштів та як наслідок завдання економічних збитків, що зумовило прокурора звернутись до суду в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради та територіальної громади міста Дніпра з відповідною позовною заявою.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради грошові кошти в сумі 263 870,26 грн., з яких 254 102,95 грн. заборгованість зі сплати основного зобов`язання за Договором про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури, 1 113,88 грн. пеня за період з 02 червня 2020 року по 11 червня 2020 року (з урахуванням подвійної ставки НБУ), 6 349,10 грн. пеня за період з 12.06.2020 року по 26.08.2020 року (з урахуванням подвійної ставки НБУ), 1 796,12 грн. 3 % річних та 508,21 грн. інфляція за червень 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовій збір у розмірі 3 958,06 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, прохав замінити назву органу прокуратури за відсутності правонаступництва, передбаченого нормами чинного процесуального законодавства, з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області на Лівобережну окружну прокуратуру м. Дніпра Дніпропетровської області.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що Дніпровською міською радою від 29.07.2011 року прийнято рішення № 5/14 «Про внесення змін до рішення міської ради від 21.03.2007 № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська».

Відповідно до Порядку залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.03.2007 № 6/11 (за наступними змінами та доповненнями), уповноваженим органом, що здійснює реєстрацію звернень замовників про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, готує відповідні договори для укладання та здійснює контроль за виконанням замовниками умов цих договорів, є фінансово-економічний департамент Дніпровської міської ради.

Правонаступником фінансово-економічного департаменту Дніпровської міської ради, відповідно до рішення Дніпровської міської ради № 31/29 від 31.01.2018 року «Про затвердження Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради» є Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради.

На підставі декларації від 26.04.2013 року № ДП 64 об`єкт «Будівництво торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою по АДРЕСА_1 », загальною площею 443,6 кв.м введений в експлуатацію. Зазначена декларація затверджена 26.04.2013 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю. Замовником об`єкта є ОСОБА_1 , тобто відповідач у справі.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , побудовано: Торгівельно-офісний комплекс з вбудованою авто мийкою літ. К-3 (під К-3 - підвал, над К-2 - надбудови, ганки літ.к, к2, к3, к4, к5, к6, вхід в підвал літ. к7) загальною площею 443,6 кв.м, огорожа № 1, 2.

До введення об`єкту в експлуатацію договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між Дніпровською міською радою та відповідачем всупереч ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не укладався. Відповідач не звертався до міської ради, до введення об`єкт в експлуатацію щодо укладення відповідного договору.

Листом від 30.07.2015 року вих. № 10/15-568 відповідача повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору пайової участі, а також запропоновано сплатити кошти пайової участі у розмірі 254 102,95 грн.

Також, листом від 20.01.2017 року № 10/15-30 відповідачу направлено проект договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року позов Дніпровської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про визнання договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра укладеним на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста задоволено в повному обсязі та визнано укладеним між Дніпровською міською радою в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та фізичною особою ОСОБА_1 договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвиту інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради № 5/14.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27 травня 2020 року, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.07.2020 року, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2020 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2020 року у справі № 904/1083/18 закрито.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При вирішенні спірних правовідносин колегія суддів враховує наявність рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції та яким визнано укладеним між Дніпровською міською радою в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та фізичною особою ОСОБА_1 договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвиту інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 29.07.2011 № 5/14 в редакції договору, яка була запропонована Дніпровською міською радою.

Так, відповідно до п. 1.1 даного договору предметом даного договору є здійснення оплати Забудовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпро шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв`язку із будівництвом торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору величина пайової участі згідно з розрахунком (додаток № 1 до даного договору) становить 254 102,95 грн. (Двісті п`ятдесят чотири тисячі сто дві гри. 95 коп.) (без ПДВ). Кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі єдиним платежем або частинами за графіком, який є невід`ємною частиною даного договору.

Забудовник сплачує величину пайової участі, вказану у п. 2.1. даного договору, у строки згідно із графіком (додаток № 2 до договору) до спеціального фонду міського бюджету на певні реквізити (п. 4.1 договору).

Відповідно до графіку сплати (додаток № 2 до договору), який є невід`ємною частиною даного договору (п.6.7 договору) величина пайової участі у розмірі 254 102,95 грн. підлягає сплаті протягом п`яти днів з моменту укладання договору.

Тобто, в даному випадку, оскільки рішення суду про визнання укладеним договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра між Дніпровською міською радою в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та фізичною особою ОСОБА_1 набрало законної сили 27 травня 2020 року, велична пайової участі підлягала сплаті відповідачем до 01 червня 2020 року включно.

Відповідно до розділу 5 договору (п.п.5.1, 5.2, 5.3) за невиконання або неналежне виконання Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України, даного Договору та Порядку, затвердженого рішенням міської ради від 21.03.07 № 6/11 (зі змінами та доповненнями).

Забудовник несе повну відповідальність за надання достовірних даних, на підставі яких здійснюється розрахунок величини пайової участі.

За несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі Забудовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до виконання зобов`язань у повному обсязі (п.6.4 договору).

Листом департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради від 09.06.2020 року вих. № 10/15-252 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність сплати коштів пайової участі у розмірі 254 102,95 грн.

До теперішнього часу відповідачем ОСОБА_1 умови договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра не виконано та величину пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Дніпра у зв`язку із фактичним розміщенням будівництвом торгівельно-офісного комплексу з вбудованою авто мийкою за адресою: АДРЕСА_1 не сплачено, що зумовило виникнення спірних правовідносин, що регулюються наступними нормами права.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 15 ЦК України гарантує захист своїх цивільних прав в разі їх порушення, є невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання).

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що з 01.01.2020 відсутній обов`язок на укладення договору про сплату пайової участі у зв`язку із виключенням статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" у Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності" виключено статтю 40.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:

1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):

- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;

- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва (підпункт 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні").

З наведеного вбачається, що зміни щодо порядку визначення та сплати пайового внеску стосуються будівництва у 2020 році, водночас спірні правовідносини стосуються будівництва 2013 року.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, тому внесення змін до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не нівелює обов`язку відповідача укласти договір.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" і Порядком №5/14 установлено, що саме на замовника покладено обов`язок взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури на підставі договору про пайову участь між замовником та органом місцевого самоврядування, укладення якого теж є обов`язком замовника (що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 у справі № 572/2848/17).

З урахуванням вказаного, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про виникнення у відповідача обов`язку укласти договір про пайову участь та сплатити відповідні кошти в силу статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 08.10.2019 у справі №911/594/18 та висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 13.12.2019 у справі №924/71/18).

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра, укладеного між Дніпровською міською радою в особі Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради та фізичною особою ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість по об`єкту «будівля торгівельно-офісного комплексу з вбудованою автомийкою по АДРЕСА_1 становить 263 870,26 грн., у тому числі 254 102, 95 грн. - основне зобов`язання, 1 113, 88 грн. - пеня за період з 02.06.2020 року по 11.06.2020 року (з урахуванням подвійної ставки НБУ) та 6 349,10 грн. - пеня за період з 12.06.2020 року по 26.08.2020 року (з урахуванням подвійної ставки НБУ), 1 796,12 грн. - 3% річних, 508,21 грн. інфляція за червень 2020 року.

Належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76, 77 ЦПК Цкраїни на його спростування відповідачем не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із врахуванням того, що інтереси Дніпровської міської ради порушуються у зв`язку з ненадходження коштів пайової участі до місцевого бюджету, що перешкоджає виконанню місцевих програм та забезпеченню інтересів територіальної громади м. Дніпра в частині створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не виконав покладених на нього договором зобов`язання по своєчасній сплаті пайової участі, чим порушив умови договору, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

У іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року не оскаржувалось, а тому не переглядалось судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко