Ухвала

31 травня 2021 року

м. Київ

справа № 334/4443/18

провадження № 61-5510ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року в справі за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченко Валерій Михайлович, про визнання недійсним договору дарування квартири та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м, укладений 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 751; витребувати в ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м вартістю 458 796 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м, укладений 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 751. Витребувано в ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м вартістю 458 796 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року (повний текст якої складено 17 лютого 2021 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року - без змін.

09 квітня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д. М. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Крім того, представник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д. М. заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, посилаючись на те, що копія оскаржуваної постанови апеляційного суду в установленому законом порядку не надсилалася ОСОБА_1 та досі не отримана нею. Вперше з текстом постанови апеляційного суду представник ОСОБА_1 ознайомився у приміщенні Ленінського районного суду міста Запоріжжя 25 березня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2021 року визнано наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д. М. підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, а також доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 8 643,88 грн. Також заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Визнаючи наведені у клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д. М. підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року неповажними, суд виходив з того, що 31 березня 2021 року ОСОБА_1 вже зверталася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року через свого представника - адвоката Щасливу М. О. Посилаючись на поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. вказала, що вона отримала повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду 01 березня 2021 року. На підтвердження вказаних обставин представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. надала копію конверта Запорізького апеляційного суду за ідентифікатором поштового відділення 604. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року визнано наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої М. О. підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року неповажними у зв`язку з тим, що згідно з інформацією, розміщеною на вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта» про відстеження пересилання за ідентифікатором поштового відділення 604, адвокат Щаслива М. О. отримала поштовий конверт Запорізького апеляційного суду за вказаним ідентифікатором 26 лютого 2021 року. Таким чином, тридцятиденний строк з моменту отримання представником ОСОБА_1 - адвокатом Щасливої М. О. копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду (26 лютого 2021 року) закінчився 29 березня 2021 року, а касаційна скарга подана 31 березня 2021 року.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 068, представник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д. М. отримав зазначену ухвалу 30 квітня 2021 року.

11 травня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д. М. подав засобами поштового зв`язку уточнену касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, в якій заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень та відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги або звільнити її від такої сплати.

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д. М. про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року мотивоване тим, що копія оскаржуваної постанови апеляційного суду в установленому законом порядку не надсилалася ОСОБА_1 та досі не отримана нею. Вперше з текстом постанови апеляційного суду представник ОСОБА_1 ознайомився у приміщенні Ленінського районного суду міста Запоріжжя 25 березня 2021 року. В матеріалах справи відсутні належні документи на підтвердження повноважень адвоката Щасливої М. О. на представництво інтересів ОСОБА_1 , тому факт отримання нею оскаржуваної постанови апеляційного суду не має юридичного значення, оскільки процесуальні дії від імені ОСОБА_1 вчинялися особою, яка не мала повноважень на їх вчинення. За таких обставин ОСОБА_1 має право на поновлення строку на касаційне оскарження.

Касаційне провадження у справі не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм касаційний суд може поновити строк на касаційне оскарження згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України лише у разі пропуску такого строку з поважних причин.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Частинами першою та другою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Посилання адвоката Ями Д. М. на те, що адвокат Щаслива М. О. не надала суду належно оформлених документів на підтвердження своїх повноважень не заслуговує на увагу з огляду на таке.

Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пунктів 11, 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, зі змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 14 лютого 2020 року № 29 та від 17 листопада 2020 року № 118 ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Ордер містить наступні реквізити: Серію, порядковий номер ордера; Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; Посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо); Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав; номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); Адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер; Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; Дату видачі ордера; Підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі « Адвокат »); Підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); Підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням; Двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України; Реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.

До касаційної скарги, поданої 31 березня 2021 року, адвокат Щаслива М. О. копію ордера серії АР № 1003101 на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду на підставі договору про надання правової допомоги від 20 травня 2019 року. Вказаний ордер підписаний адвокатом Щасливою М. О та містить всі необхідні реквізити, передбачені пунктом 12 Положення про ордер.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (частини перша та друга статті 64 ЦПК України.

Здійснюючи від імені ОСОБА_1 повноваження на ведення справи в суді, представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. згідно з наявною в матеріалах касаційного провадження копією ордера серії НОМЕР_1 , який не містить застережень, наділена такими ж процесуальними правами й обов`язками, що й ОСОБА_1 .

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В цивільному судочинстві адвокат не наділений самостійними процесуальними правами та не є стороною у справі, а лише здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. При цьому сторона у справі на свій розсуд обирає спосіб реалізації своїх процесуальних прав, звернутися до суду особисто або через представника. Так само сторона вільна у виборі свого представника. Однак, обравши представника і звернувшись через нього до суду, сторона повинна розуміти, що дії вчинені таким представником здійснюються від її імені.

Оскільки тридцятиденний строк з моменту отримання представником ОСОБА_1 - адвокатом Щасливою М. О. копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду (26 лютого 2021 року) закінчився 29 березня 2021 року, а касаційна скарга подана її іншим представником - адвокатом Ямою Д. М. 09 квітня 2021 року, то підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року відсутні.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Крім того, саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення.

Обґрунтовуючи такі підстави представник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д. М. вказав лише на відсутність належних документів на підтвердження повноважень адвоката Щасливої М. О. представляти інтереси ОСОБА_1 , однак його доводи спростовуються наявними в матеріалах касаційного провадження документами. Тому вказані підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними.

Інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д. М. не вказав.

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д. М. підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року є неповажними, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д. М. про відстрочення ОСОБА_1 сплати судового збору за подання касаційної скарги, або звільнення від такої сплати.

Керуючись статтями 185, 390, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року в справі за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченко Валерій Михайлович, про визнання недійсним договору дарування квартири та витребування майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко