Справа № 1109/5525/12
Номер провадження 6/404/390/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Мохонько В.В.

за участі секретаря - Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, видачу дубліката виконавчого документа по справі №1109/5525/12 (номер провадження 2/1109/2643/12) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.08.2012 року по цивільній справі №1109/5525/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу; про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання визнавши причини пропуску строку поважними.

В обґрунтування заяви зазначив, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.08.2012 року по цивільній справі за № 1109/5525/2012 судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості за договором позики в сумі 60 000 грн. 26.10.2012 року виконавчий лист про стягнення боргу мною був пред`явлений для виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, однак до теперішнього часу рішення суду не виконано.

Як вбачається з відповіді заступника начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), на його запит виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого документа завершено 18.05.2013 року на підставі п. 2, ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв"язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом.

Натомість ним не отримано даної постанови державного виконавця та оригіналу виконавчого листа, вважає, що його було втрачено при пересилці.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від ОСОБА_1 надійшла, через канцелярію суду, заява про розгляд заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого листа без його участі, заяву підтримав у повному обсязі.

Суд ухвалив, провести розгляд заяви у відсутності сторін, що не суперечить ст. 433 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.08.2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 60 000, 00 грн. боргу за договором позики від 15 листопада 2011 року. Стягнуто з ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 600 грн. судового збору /а.с. 31-33/.

На підставі рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда від 22.08.2012 року видано 11.10.2012 року стягувачу виконавчий лист, що підтверджується відміткою в заяві /а.с.38, 45/.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак , це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Таким чином, суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо стягувач звернувся з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За приписами ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час набрання рішенням суду законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Системний аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Згідно з ч.1 ст.433 ПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Національним законом встановлено обмеження строком, із спливом якого стягувач позбавляється права вимагати процедури примусового виконання судового рішення.

Встановивши строк пред`явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не визначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно з частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За змістом зазначених статей закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За правилами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред?явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно відповіді заступника начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Проценко Л.М. від 20 жовтня 2020 року за вих..№89587/11-33 на заяву ОСОБА_1 від 09.10.2020 року відповідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (ВП-спецрозділ) у відділі на виконані перебувало виконавче провадження ВП 34991337 з примусового виконання виконавчого листа № 1109/5525/2012 від 11.10.2012 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60 000 грн. заборгованості.

За даними АСВП вказане виконавче провадження 18.05.2013 р. завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення та надано строк для повторного пред`явлення до 18.05.2014 року /а.с. 46/.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, оскільки встановлено, що відповідно до виконавчого листа по справі №1109/5525/12 (номер провадження 2/1109/2643/12), виданого на підставі рішення суду від 22.08.2012 року, строк пред`явленнядо виконання такого становив 1 рік, позивачем виконавчий лист отримано під розписку 11.10.2012 року, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа та надано строк для повторного пред`явлення до 18.05.2014 року, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа звернувся до суду 20.11.2020 року, доказів поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суду не надано.

Відтак, відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та видачі дубліката виконавчого документа №1109/5525/12 (номер провадження 2/1109/2643/12) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання судом не визнані. Крім того, також заявником не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт втрати оригіналу виконавчого листа.

Керуючись п. 17.4 Розділу ХІІ (Перехідні положення) ЦПК України, ст. ст. 258, 260, 353, 433 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, видачу дубліката виконавчого документа по справі №1109/5525/12 (номер провадження 2/1109/2643/12) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повний текст судового рішення складено 18.02.2021 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда В. В. Мохонько