Єдиний унікальний номер справи 235/436/21
Номер провадження 2/235/611/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

2 червня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Нагорної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Чеської Республіки, країн Європейського Союзу, Російської Федерації та до тимчасово непідконтрольної владі України території Донецької області без дозволу (згоди) батька дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в супроводі ОСОБА_1 на строк 3 роки з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06.09.2008 року до 12.03.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розлучення дитина проживає з матір`ю. З серпня 2018 року позивач разом з дитиною, за згодою відповідача, виїжджала до Чеської Республіки, де проживали у м. Мельник до 12.01.2021 року. ОСОБА_3 навчався у загальноосвітній школі м. Малий Уїзд. ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон для відпочинку, оздоровлення та навчання дитини, а саме до м. Мельник Чеської Республіки, але відповідач категорично не надає дозволу на виїзд дитини. ОСОБА_3 потребує оздоровлення. Під час перебування у Чехії, він перестав хворіти на захворювання дихальної системи. А за час перебування в Україні (м. Донецьк, м. Маріуполь) постійно хворів на нежить, гайморити, хронічні бронхіти, мав проблеми з кишковою мікрофлорою, часто приймав антибіотики. ОСОБА_2 після розірвання шлюбу жодного разу не вийшов на зв`язок з дитиною, на думку позивача, він використовує своє право на відмову у виїзді дитини за кордон як інструмент впливу, що негативно відображається на інтересах дитини, зокрема його стані здоров`я. Неможливість отримати від батька дитини письмової нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон позбавляє дитину права всебічного та гармонійного розвитку та оздоровлення. За таких обставин, - позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року порушено справу за правилами загального позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді); розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті, що узгоджується з ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 , в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 , в порядку ст. 190 ЦПК України, відзив не подав. Судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія ( АДРЕСА_1 ), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливим). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно інформації Міністерства соціальної політики України (наданої на запит суду) - в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб про ОСОБА_2 міститься наступна інформація: з 11.12.2014 по 16.04.2015 року перебував на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні праці та соціального захисту населення Веселинівського району Миколаївської області; фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ; станом на 13.04.2021 року в ЄІБД ВПО довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 скасована (а.с. 46).

Представником третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мамаєвою С.В., в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи у її відсутність, при винесенні рішення просить максимально врахувати інтереси малолітньої дитини (а.с. 48).

З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши в судовому засіданні докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Донецьк Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 5) адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 (підтверджено копією довідки про взяття на облік ВПО - а.с. 7).

З 06.09.2008 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстровану шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відомості підтверджено копією свідоцтва про народження - а.с. 9); адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 (підтверджено копією довідки про взяття на облік ВПО - а.с. 11).

Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 12.03.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 8).

27.07.2018 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 (а.с. 12, 13).

В матеріалах справи містяться копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_2 : про надання згоди на перебування сина в зоні антитерористичної операції, а саме на території Донецької області, в бідь-який час, починаючи з 21.12.2017 року та закінчуючи 21.12.2018 року - від 19.12.2017 року - а.с. 15; про надання згоди на перебування сина на території Чехії, транзитом на території інших будь-яких країн, в тому числі країн-учасниць Шенгенської угоди і території країн європейського Союзу, у бідь-який час, починаючи з 11.05.2018 року та закінчуючи 11.05.2019 року - а.с. 16.

Позивачем ОСОБА_1 долучено заяву від 21.01.2021 року, в якій вона гарантує повернення сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до України після спливу терміну, визначеного рішенням суду (а.с. 17).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається потреба в наданні дозволу на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 за кордон, а саме до Чеської Республіки, країн Європейського Союзу, Російської Федерації та до тимчасово непідконтрольної владі України території Донецької області, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .

Отримання нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 на виїзд за кордон та тимчасово непідконтрольну території владі України - об`єктивно неможливо.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність поданих аргументів, наведених в позовній заяві та наявність підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування.

Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 12 Закону № 1382-IV від 11.12.2003 року свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема на тимчасово окупованих територіях.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

4 червня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», яка регулює питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим» під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року - в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до пунктів 3-5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не має можливості отримати згоду ОСОБА_2 на в`їзд/виїзд сина на тимчасово неконтрольовану територію та до Чеської Республіки, країн Європейського Союзу, Російської Федерації, оскільки відповідач проживає окремо від дитини, та ухиляється від оформлення дозволу на виїзд дитини.

Чинним законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на перетин державного кордону, лінії зіткнення територій проведення Операції об`єднаних сил без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати багаторазовий характер з визначенням відповідного часового проміжку перебування.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 як мати має право на самозахист дитини і несе повну відповідальність за її життя, здоров`я, при тому, що нормами діючого законодавства не встановлено обмеження щодо в`їзду дітей на тимчасово окуповану територію, - суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині надання дозволу позивачу ОСОБА_1 на в`їзд на тимчасову окуповану територію разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди батька ОСОБА_2 строком на один рік з дня набрання рішенням суду законної сили.

Визначаючи строк дозволу на в`їзд позивача разом з дитиною до тимчасово непідконтрольної території м. Донецька (один рік з дня набрання рішення суду законної сили), - суд враховує, що відповідно до роз`яснень Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, дія дозволів для перетину лінії розмежування складає 1 рік.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині надання тимчасового дозволу на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за кордон, а саме територію Чеської Республіки, країн Європейського Союзу, Російської Федерації - суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Так, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон для відпочинку, оздоровлення та навчання дитини, а саме до м. Мельник Чеської Республіки. Оскільки з серпня 2018 року по січень 2021 року вона разом з сином ОСОБА_3 проживала у м. Мельник Чеської Республіки та дитина навчалась у загальноосвітній школі в містечку Малий Уїзд. Під час перебування у Чехії, він перестав хворіти на захворювання дихальної системи (нежить, гайморити, хронічні бронхіти, проблеми з кишковою мікрофлорою).

З урахуванням таких обставин, позивач ОСОБА_1 як мати безсумнівно має право на отримання дозволу на підставі рішення суду на виїзд неповнолітнього сина за кордон.

Дозвіл на тимчасові виїзди за кордон з дати набрання рішенням законної сила у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 712/10623/17 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України), в якому зазначено, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею; у такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини; кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини; тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Оскільки у позивача ОСОБА_1 є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, керуючись інтересами дитини, - суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за кордон без згоди батька ОСОБА_2 , до Чеської Республіки, країн Європейського Союзу, Російської Федерації, на певний період, з визначенням його початку й закінчення - протягом одного року з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено.

На підставі ч. 2, 3 ст. 313 ЦК України, ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 1, 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого Постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року, керуючись ст. ст. 13, 141, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків - задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на в`їзд/виїзд на тимчасово непідконтрольну територію владі Україні, а саме територію Донецької області, разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком на один рік з дня набрання рішенням суду законної сили.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд за межі України, а саме до Чеської Республіки та країн Європейського Союзу, Російської Федерації, разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком на один рік з дня набрання рішенням суду законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду - 02.06.2021 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70.

Суддя: А.С. Клікунова