ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5402/21
провадження № 2/753/5435/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Іващенко Є.В.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шандиба Людмила Іванівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

встановив:

У березні 2021 року позивач звернулась до суду із позовними вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 10.07.2009, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Людмилою Іванівною за реєстровим № 2480.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який в подальшому, 26.05.2011 був розірваний.

Під час подружнього життя сторонами було придбано наступне майно на підставі спільної сумісної власності: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 було подано до суду позовну заяву про поділ майна подружжя.

Разом з тим, судовими рішеннями різних інстанцій встановлено, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 придбана за власні кошти ОСОБА_2 .

В той же час, у договорі купівлі-продажу вказаної квартири, а також у заяві, яка є додатком до зазначеного договору нотаріусом зазначено, що ОСОБА_1 наданий дозвіл на придбання даної квартири на кошти, що є спільною власністю подружжя.

На думку позивача, зазначений договір купівлі-продажу не може бути оформлений таким чином, а саме: в ньому не повинно бути згоди дружини покупця, оскільки якщо покупець витрачає власні кошти і надає нотаріусу відповідні документи, які це узгоджують, йому не потрібно питати дозволу подружжя. Крім того, нотаріус не повинна була завіряти заяву з даним дозволом, а повинна була зазначати, що спірна квартира придбана за власні кошти покупця. Але нотаріус зробити цього не могла, оскільки ОСОБА_2 інформації щодо власних коштів нотаріусу не надав, а підтвердив, що кошти є спільними подружжя.

В результаті чого сталося так, що рішення судів суперечать вимогам закону щодо оформлення договору купівлі-продажу за власні кошти покупця, що стало підставою для звернення позивача із вказаним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2021 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного судового провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив, відповідно до якого заперечував проти задоволення позову та просив суд застосувати строки позовної давності.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи без її участі.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши позицію позивача, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 29.12.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який в подальшому був розірваний відповідно до рішення Дарницького районного суду м.Києва від 26.05.2011.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 10.07.2009 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 15 вказаного договору придбання вказаної квартири здійснюється за згодою дружини покупця, тобто ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 10.07.2009 підписано заяву, відповідно до якої вона дає згоду на придбання її чоловіком ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 на кошти, що є спільною власністю подружжя.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 було подано до суду позовну заяву про поділ майна подружжя.

Разом з тим, судовими рішеннями різних інстанцій встановлено, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 придбана за власні кошти ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем пропущений строк позовної давності, про що заявлено відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тривалістю у три роки.

Будь-яких інших строків позовної давності до вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним законом не передбачено.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає, що звернення до суду із позовною заявою у цьому провадженні є лише зміною способу захисту, обраним позивачем, її порушених прав про порушення яких вона була обізнана щонайменше з травня 2011 року (дати ухвалення рішення Дарницьким районним судом м.Києва про поділ майна подружжя від 26.05.2011).

Отже, звертаючись 16.03.2021 до суду із позовними вимогами про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, позивач пропустила трирічний строк звернення до суду, а загалом 10 років.

Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності та зробленою про це заявою відповідача, слід відмовити у задоволенні позову з цієї підстави.

Доводи позивача про те, що в даному випадку позивач не могла знати та не знала про порушене право, спростовані наведеними обставинами про обізнаність позивача.

За таких обставин та з наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір не підлягає стягненню, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову згідно ст.141 ЦПК Україн.

На підставі викладеного керуючись вимогами ст.ст. 203, 215, 256, 257, 261, 264, 267, ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 417 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шандиба Людмила Іванівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.Л. Котвицький