02 червня 2021 року м. Кропивницький
справа № 401/2442/19
провадження № 22-ц/4809/725/21
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 02 червня 2021 року у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Єгорової С.М. (головуючий, суддя-доповідач), Чельник О.І., Черненка В.В., за участю секретаря судового засідання Кравченко Я.С., за результатами апеляційного розгляду справи №401/2442/19 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2021 року у складі головуючого судді Іващенко В.М., апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та звільнення від обов`язку утримання неповнолітньої дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_3 , які стягуються за рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2013 року. В іншій частині рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2021 року залишено без змін.
Не можу погодитися у повному обсязі з таким судовим рішенням більшості судової колегії і тому відповідно до ч.3 ст.35 ЦПК України висловлюю свою окрему думку.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат. Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 в сім`ї батька, оскільки це унеможливить виконання рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року, яким вже визначено спосіб участі батьків у вихованні дитини - ОСОБА_3 , вирішено, що дитина проживає в сім`ї матері ОСОБА_5 , яка повинна сприяти та не чинити перешкод батькові - ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_3 значно краще себе почуває у сім`ї батька, їй приділяється максимум уваги, що йде їй на користь, про що вона самостійно зазначила в судовому засіданні, на що також вказувала психолог Осадча В.І. під час її допиту в судовому засіданні в якості свідка.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у судовій справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не

підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Вважаю, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, у зв`язку з чим має бути скасованим у повному обсязі з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову з визначенням місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

Ухвалюючи постанову більшість колегії суддів виходила з того, що дитина почуває себе краще, проживаючи разом із татом - ОСОБА_1 , аніж з мамою - ОСОБА_2 , врахувавши думку дитини та її найкращі інтереси, те, що для проживання дитини в сім`ї батька - ОСОБА_1 створені належні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання, дитина навчається в школі, освоїлася у новому навчальному закладі, має друзів, відвідує різноманітні гуртки відповідно до її віку розвиває свій світогляд, отримує належне медичне та побутове забезпечення, тобто вона прижилася у новому середовищі, адаптована до соціального оточення та сім`ї. Відірвання на даному етапі дитини від комфортних для її розвитку умов, створених батьком та бабою, може мати негативні наслідки для психологічного стану дитини, завдати шкоди її психічному здоров`ю, що підтвердив психолог, який займається з малолітньою ОСОБА_3 . Також більшість колегії суддів виходила з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не мають шкідливих звичок, за місцем роботи і проживання характеризуються позитивно, у кожного з них є достатні можливості для забезпечення належних умов проживання їх малолітньої доньки. Разом з тим малолітня дочка ОСОБА_3 у судовому засіданні висловила свою позицію про те, що все-таки їй подобається проживати разом з батьком - ОСОБА_1 . Позиція дитини щодо місця проживання співпадає з висновком органу опіки Кам`янської районної державної адміністрації від 25.02.2019, який свідчить про доцільність проживання дитини в сім`ї батька. Згідно з висновком про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , наданого органом опіки і піклування Світловодської міської ради Кіровоградської області від 02.06.2021 №01-16/188/2, доцільно визначити місце проживання дитини з батьком - ОСОБА_1 (а.с.151-153 т.3), що буде відповідати найкращим інтересам дитини. Також виконком Світловодської міської ради Кіровоградської області надав до апеляційного суду копію письмової згоди дитини на визначення місця проживання з одним із батьків від 31.05.2021, в якій малолітня ОСОБА_3 висловила бажання жити з татом та бабусею (а.с.154 т.3). Суд першої інстанції, врахувавши якнайкращі інтереси дитини, забезпечення батьком та бабусею розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, дійшов правильного висновку, що позов ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 значно краще себе почуває у сім`ї батька, їх приділяється максимум уваги, що йде їй на користь, про що вона самостійно вказала в судовому засіданні, про теж саме вказувала і психолог Осадча В.І. під час її допиту в судовому засіданні у якості свідка.

Не можу погодитися і з рішенням більшості судової колегії, яка дійшла висновку про задоволення первісного позову і відмовою у задоволенні зустрічного позову, визначивши місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_1 зі звільненням його від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У разі, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України у разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За нормами ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Отже, виходячи з норм національного законодавства у даній категорії справ перед усе є інтереси самої дитини. Про це також йдеться і в Європейської конвенції про здійснення прав дітей. Предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосуються дітей, визнається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов`язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей і доступу до них.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифіковану в Україні постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року N 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Надаючи висновок про місце проживання малолітньої ОСОБА_3 Виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області в особі Органу опіки та піклування, провівши відповідну роботу щодо обстеження умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також безпосередньо умов проживання малолітньої ОСОБА_3 , які є комфортними для проживання як у ОСОБА_1 , так і у ОСОБА_2 , оцінивши потреби сім`ї позивача, зібравши характеризуючи данні сторін, які характеризуються позитивно, дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_1 , і більшість колегії суддів з цим погодилась, спираючись фактично лише на власноручно написану згоду дитини на визначення місця проживання з батьком і бабою, без належного обґрунтування якнайкращих інтересів дитини на проживання саме з батьком, те без надання будь-яких обґрунтувань, у чому полягають перешкоди для проживання малолітньої дитини з матір`ю (т.3 а.с.151-157). При цьому слід зазначити, що на момент написання такої згоди дитина ще не досягла 10 років, із серпня 2019 року проживає з батьком, який на виконання рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 14.11.2016 року 01 серпня 2019 року забрав ОСОБА_3 до себе додому на 12 днів та відмовився повертати дитину матері, що змусило ОСОБА_2 звернутись із заявою до Кам`янського відділення поліції, та з того часу перешкоджав матері спілкуватися з дитиною у будь-який спосіб.

Більшість колегії суддів, мотивуючи рішення про доцільність проживання малолітньої дитини з батьком, обґрунтовуючи його нормами сімейного законодавства, Конвенцією про права дитини, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей та практикою Європейського суду з прав людини, не звернула уваги на те, що ОСОБА_3 була допитана у суді першої інстанції, що підтверджується записом фіксування судового засідання технічними засобами, та пояснила суду, що сумує за тим часом, коли проживала разом із мамою та вітчимом, а деякий час із бабусею, оскільки не має можливості бачитися з мамою, сестричкою, а особливо з маленьким братиком ОСОБА_10 , сумує про те, що не може показати братикові та сестричці, в яких гарних умовах вона зараз проживає і що вона скучила за мамою, яку не бачила дуже давно.

Пропонуючи визначити місце проживання дитини з батьком Орган опіки та піклування виходив лише із письмової згоди ОСОБА_3 , наданої безпосередньо на засіданні комісії у присутності членів комісії у кількості 13 осіб, до якої моє відношення є критичним, враховуючи умови, за яким така згода була надана малолітньою дитиною, та кращих матеріальних умов батька. При цьому, на моє особисте переконання, якнайкращі інтереси дитини, відірваної із звичного середовища сім`ї матері, брата, сестри, та яка примусово зі сторони батька позбавлена спілкування з ними протягом тривалого часу, враховані не були.

Судом не встановлено та не підтверджено жодними достатніми доказами, які б вказували на недоцільність визначення проживання малолітньої дитини з матір`ю.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні і первісного, і зустрічного позову, фактично не вирішивши спір між сторонами.

Крім того, не погоджуюсь із мотивацією рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову з тих підстав, що це унеможливить виконання рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року, яким вже визначено спосіб участі батьків у вихованні дитини, а саме що дитина проживає в сім`ї матері, яка повинна не чинити перешкод батькові у спілкуванні з дитиною.

За результатом апеляційного перегляду колегія суддів мала б скасувати рішення суду, відмовити у задоволенні первісного позову у зв`язку з його необґрунтованістю, задовольнивши зустрічну позовну заяву.

Вважаю, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , є суттєвими, мали бути враховані апеляційним судом при вирішенні спору та давали підстави для скасування невмотивованого рішення суду першої інстанції у повному обсязі, як про відмову у задоволенні первісного позову, так і про відмову у задоволенні зустрічного позову, із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 з підстав його необґрунтованості та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_2 .

Суддя Кропивницького

апеляційного суду О.І. Чельник

11 червня 2021