Справа № 196/1036/20
№ провадження 2/196/434/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.,

секретаря судового засідання: Шевченко Т.І.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 03.01.2020р.). На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , проте на день смерті проживала без реєстрації разом з нею та її співмешканцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки за станом здоров`я потребувала постійного догляду.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить: - квартира АДРЕСА_3 , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.01.2012 року.

За життя 26 жовтня 2018 року її мати ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла їй.

Вказала, що являється єдиним спадкоємцем як за заповітом, так і за законом після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або які б мали право на обов`язкову частку в спадщині немає.

Звернувшись до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримала постанову нотаріуса від 04.08.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 16.12.2019 року №5051 ОСОБА_2 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з Актом матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Царичанської селищної ради Китайгора С.М., дійсно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала без реєстрації з нею за адресою; АДРЕСА_2 , так як потребувала постійного догляду у зв`язку з тяжкою хворобою.

Відповідно до медичної довідки Обласного онкологічного диспансеру від 15.05.2019 року ОСОБА_2 мала діагноз: захворювання лівої молочної залози.

У зв`язку з неможливістю отримати свідоцтво про право на спадщину, змушена звернутись до суду.

Прохає встановити факт постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якій квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.01.2012 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити.

Представник позивача Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак надали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та позовні вимоги визнають.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача та дійсно її матір ОСОБА_2 тяжко хворіла та з червня 2019 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала з дочкою за адресою: АДРЕСА_2 , так як потребувала постійного догляду за станом здоров`я.

Суд, вислухавши позивача, свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 03.01.2020р.).

На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , проте на день смерті проживала без реєстрації разом з позивачем та співмешканцем останньої ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки за станом здоров`я потребувала постійного догляду (а.с.19).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить: - квартира АДРЕСА_3 , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.01.2012 року (а.с.13).

За життя 26 жовтня 2018 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла позивачу. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №874 (а.с.11).

Позивач, звернувшись до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримала постанову нотаріуса від 04.08.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.17, 18).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 16.12.2019 року №5051 ОСОБА_2 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19).

Згідно з Актом матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Царичанської селищної ради Китайгора С.М., дійсно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала без реєстрації з нею за адресою; АДРЕСА_2 , так як потребувала постійного догляду у зв`язку з тяжкою хворобою (а.с.20).

Відповідно до медичної довідки Обласного онкологічного диспансеру від 15.05.2019 року ОСОБА_2 мала діагноз: захворювання лівої молочної залози (а.с.21).

Крім цього, на запит суду надійшла довідка від головного лікаря КНП «Царичанський ЦПМСД» Царичанської селищної ради від 04.06.2021 №374 про те, що ОСОБА_1 , дочка померлої ОСОБА_2 дійсно доглядала за тяжко хворою матір`ю, діагноз: злоякісне новоутворення лівої молочної залози. Інформація зі свідчень лікаря загальної практики-сімейного лікаря померлої ОСОБА_5 (а.с.63).

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що померла ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте з червня 2019 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала з дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки потребувала догляду у зв`язку з онкологічним захворюванням.

Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини позивачеві необхідно для реалізації свого права на прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 .

Крім того, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_4 , який будучи під присягою, пояснив, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 проживала зі своєю дочкою ОСОБА_1 , оскільки тяжко хворіла і потребувала догляду.

Також, свідок ОСОБА_6 надала аналогічні письмові пояснення, які долучено до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливим позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Протягом передбаченого ст.1270 ЦК України строку позивач від спадщини не відмовлявся.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідност.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають спадкоємці за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст. 1268 ЦК України, встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона успадковує усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві за життя та не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 5ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту її прав як спадкоємця шляхом визнання права власності на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_3 .

При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивача ОСОБА_1 не стягувати судовий збір із відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 328, 346, 392, 1217, 1223, ч. 3 ст. 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 247, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Дніпропетровськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , разом зі спадкодавцем - матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою міста Дніпропетровськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якій вказана квартира належала на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.01.2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.06.2021 року.

Суддя: А.І. Руснак