ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8248/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Радченка А.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: місто Київ, вулиця Олександра Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказала, що вона та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_4 , 2004 року народження. З березня 2021 сторони припинили спільне проживання, та відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позивач вирішила звернутися до суду з заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2021 року цивільну справу № 753/16449/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 18 серпня 2021 року.

27 вересня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 05 листопада 2021 року.

Судове засідання призначене на 05 листопада 2021 року було відкладено за клопотанням відповідача на 10 грудня 2021 року на 15:15 год.

05 листопада 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №76853).

У судове засіданні 10 грудня 2021 року з`явилася позивач та представник відповідача. Позивач підтримала позовні вимоги, просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів доходу відповідача та просила стягувати ці аліменти з 21 березня 2021 року. Представник відповідача заперечувала щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів доходу, аргументуючи це тим, що ОСОБА_3 є пенсіонером та має на утриманні батька, який є особою похилого віку, докази утримання батька долучені до відзиву, який був поданий раніше. Окрім того, представником відповідача зауважено, що ОСОБА_3 останнім часом надавав кошти безпосередньо сину, так як останній вже досить дорослий та відповідач не вбачав сенсу у наданні коштів на утримання сина колишній дружині, така ж позиція викладена у відзиві самим відповідачем. Крім того представник просив стягувати аліменти з листопада 2021 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Як зазначила позивачка та не заперечувалось відповідачем, вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2001 по березень 2021 року.

Судом встановлено сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1313. Батьками дитини записані: мати- ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 (а.с. 11).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13), дану адресу реєстрації має і відповідач у справі, позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відповідач не заперечує, що на даний час син проживає разом з матір`ю.

Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18).

Відповідно до частин першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи доказів, на утриманні відповідача перебуває його батько ОСОБА_5 , 1932 року народження, що підтверджується, зокрема довідкою Фурсівської сіської ради від 28 жовтня 2021 року № 675. Відповідач є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення від 28 січня 2008 року.

Згідно із наданих відповідачем дублікатів чеків АТ "КБ Приватбанк" у лютому, квітні, червні, липні та серпні 2021 року відповідач перераховував кошти на картковий рахунок сина ОСОБА_4 , а 2 листопада 2021 року перерахував на картковий рахунок позивачки 4000 грн із призначенням платежу: "аліменти". Вказані обставини позивачкою не спростовувались.

Отже, приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 , враховуючи вік дитини, працездатний вік позивача та відповідача, а також з огляду на те, що відповідач має на утриманні непрацездатного батька та сам є пенсіонером, а також те, що відповідач в добровільному порядку надає кошти сину, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , 2004 року народження в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягненню нею повноліття.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України).

Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 09 серпня 2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову.

Прохання позивачки про стягнення аліментів з 21 березня 2021 року та представника відповідача - з листопада 2021 року не підлягають задоволенню, з огляду на імперативну норму статті 191 СК України щодо часу присудження аліментів, яка не дозволяє подвійного трактування чи можливості визначення іншої дати, з урахуванням певних обставин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 180, 181, 182, 183, 185, 191, 192 СК України, статтями 76 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви, а саме з 09 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 21 грудня 2021 року.

Суддя: Шаповалова К.В.