СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 362/5437/19

пр. № 2/759/962/21

09 листопада 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Сироти А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

встановив:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про виселення ОСОБА_2 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що приватний будинок в АДРЕСА_1 належить йому на праві власності. ОСОБА_2 приїхала в м. Васильків в пошуках роботи і доглядала за своїм батьком, який був пенсіонером, тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач, являючись власником вказаного будинку, жодного разу не пропонував і не надавав дозволу на її проживання у даному будинку. В 2019р. батько відповідача та брат позивача помер. Доступ до своєї власності позивач не має та не має можливості розпорядитися своїм майном.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2020р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2020 року вказану справу направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України, оскільки відповідач ОСОБА_2 є присяжним Васильківського районного суду Київської області.

Ухвалою Київського апеляційного суду визначено підсудність вказаної справи Святошинському районному суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було визначено судді Петренко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 29.05.2020р. прийняти до провадження вказану цивільну справу та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи, повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що восени 2007р. вона приїхала до Васильківа, рятувати свого хворого батька ОСОБА_3 , 1938 р.н. Своє проживання у АДРЕСА_1 відповідач постійно підтверджувала актами депутатів та довідками міської ради. Відповідач проживала у м.Васильків 10 років, доглядала батька, допомагала місту, допомогала суду у здійсненні правосуддя, виконуючи обов`язки присяжної. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дядьком ОСОБА_2

25.09.2007р. ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 на житловий будинок з господарського-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 /т.1, а.с.222/.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2009р. позов ОСОБА_3 (брата позивача) до ОСОБА_1 , третя особа -Васильківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійним, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок в порядку спадкування за заповітом, визнання права власності на Ѕ частину будинку в порядку спадкування за законом залишено без змін/т.1, а.с. 229/.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2013р. визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 25.09. 2007 року державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області на ім`я ОСОБА_1 в частині спадкування 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , жилою площею 36,8 кв. м, загальною площею 46,7 кв. м, як на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 . В задоволенні решти позову відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат/т.1. а.с.230-233/.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.01.2014р. рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2013р. скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову/т.1,а.с.234-237/.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 /т.2, а.с.58/.

Постановою державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори від 09.09.2019р. № 1083/02-14 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в АДРЕСА_1 , оскільки вчинення такої дії суперечить законодавству України/т.2, а.с.102/.

Крім того в постанові державного нотаріуса зазначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 180295806 від 09.09.2019р., вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_1 .

Тобто судом достовірно встановлено, що власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом про визнання права користування вказаним житловим будинком та реєстрацію місця проживання, однак рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2017р. у задоволенні позову відмовлено/т.3, а.с.161-162/.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.05.2017р. вказане рішення суду від 26.01.2017р. залишено без змін/т.3, а.с.163-165/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.06.2017р. відмовлено у відкритті касаційного провадження у вищевказаній справі/т.3,а.с.166-167/.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач вказує, що відповідач проживала за адресою в АДРЕСА_1 , тимчасово, хоча має іншу реєстрацію, оскільки доглядала за батьком - братом позивача і пошуку роботи, однак у січні 2019р. брат позивача помер, а ОСОБА_2 відмовляється звільнити належний йому на праві власності житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, а тому на неї не розповсюджується положення статті 156 ЖК Української РСР, якою визначені права членів сім`ї власника житлового будинку.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

Статтею 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту, зокрема відповідно до пункту 4 частини першої зазначеної норми, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Враховуючи викладене, оскільки позивач, як власник житлового будинку в АДРЕСА_1 . заперечує проти проживання у ньому відповідача, яка проживала на час догляду за своїм батьком, тобто тимчасово та задля не порушення прав позивача як власника, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом виселення відповідача із спірного житлового будинку.

Керуючись ст.ст. 317,319, 383, 387, 391, 401-406 ЦК України,ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 280,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко