Провадження № 2/522/8053/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Косіциної В.В.,

за участю секретаря судових засідань Левченко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2021 року фізичної особи-підприємців ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків в розмірі 43520,00 грн. та судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.06.2020 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду продавця-консультанта і 22.06.2020 оформлено договір № 3 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за яким встановлено, що відповідач як працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй матеріальних цінностей і у встановленому законом порядку відповідає за їх збереження.

23.07.2021 р. позивачем складено інвентаризаційний акт яким встановлена недостача товарно-матеріальних цінностей на торговій точці в розмірі 43520 гривень 08 копійок. В зв`язку з чим, ОСОБА_2 звільнено з посади продавця- консультанта за угодою сторін, згідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. При цьому, відповідачем отримано інвентаризаційний акт і відповідно до умов трудового договору і додатків до нього акт вважається таким, який підписано без зауважень. Відсутність заперечень відповідача на надісланий інвентаризаційний акт підтверджує наявність шкоди в результаті винних протиправних дій ОСОБА_2 .

Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 43520 гривень 00 копійок та судовий збір.

Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року відкрито провадження та встановлено, що справа буде розглядатися у порядку спрощеного провадження із викликом осіб.

Позивач в судовому засіданні підтримав подану позовну заяву та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що фактично мова йде не про нестачу, а про товар у якого закінчився строк придатності. Зазначила, що за період роботи у магазині постійно змушена була частину своєї заробітної плати віддавати в рахунок оплати вартості м`яса та інших продуктів у яких сплинув термін придатності. Зазначила, що з фоп ОСОБА_1 вона не знайома, підписала договір про повну індівідуальну відповідальність не читаючи та крім того в момент підписання трудового договору одразу поставила підпис щодо згоди на його розірванняю

В судове засідання призначене на 14.05.2021 року учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, вважає що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.06.2020 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі Трудового договору № 3 від 22.06.2020 р. із додатками винесено розпорядження № 5, яким ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду продавця-консультанта і 22.06.2020 оформлено договір № 3 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Пунктом 1 Договору № 3 від 22.06.2020 р. про повну індивідуальну матеріальну відповідальність встановлено, що ОСОБА_2 як працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених Роботодавцем матеріальних цінностей і у встановленому законом порядку відповідає за їх збереження.

В подальшому, 23.07.2021 р. позивачем складено інвентаризаційний акт за період з 05.07.2021 р. по 17.07.2021 р., яким встановлена недостача товарно-матеріальних цінностей на торговій точці в розмірі 43520 гривень 08 копійок, які були передані відповідачу під час виконання останнім трудових обов`язків.

Розпорядженням № 7 від 16.07.2021 р. ОСОБА_2 звільнено з посади продавця- консультанта за угодою сторін, згідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до пункту 6.1. додатка № 1 до трудового договору № 3 від 22.06.2020 р. продавець-консультант в разі переведення на інший торговий об`єкт або звільнення, ознайомлюється та підписує інвентаризаційний акт за 4 календарних дні до дати переведення або звільнення.

Пунктом 6.4. додатку № 1 до трудового договору № 3 від 22.06.2020 р. передбачено, що роботодавець направляє копію інвентаризаційного акту за місцем реєстрації продавця-консультанта, яке було надано продавцем-консультантом при прийомі на роботу, поштовим зв`язком замовною кореспонденцією з метою ознайомлення та підпису.

Пунктом 6.5. вищевказаного додатку сторони погодили, що у разі відсутності належним чином оформленого заперечення передбаченого п. 6.3. та виконаних роботодавцем вимог передбачених п. 6.4 - інвентаризаційний акт вважається підписаним без зауважень.

10.08.2021 р. ОСОБА_2 рекомендованим листом за накладним номером 095 на адресу: 65023, м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 7 був направлений інвентаризаційний акт від 23.07.2021 р. для ознайомлення, надання заперечень і підпису.

Згідно ст. 135-1 КЗпПУ письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 7 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 проведення інвентаризації є обов`язковим у разі зміни матеріально відповідальних осіб, а також у разі зміни керівника колективу (бригадира), вибуття з колективу (бригади) більше половини його членів або на вимогу хоча б одного члена колективу (бригади) при колективній (бригадній) матеріальній відповідальності (на день приймання-передачі справ) в обсязі активів, які знаходяться на відповідальному зберіганні.

Згідно з п. 1 розділу ІІ цього Положення для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно.

Хоча позивач є фізичною особою підприємцем, а не юридичною особою, проте інвентаризація була проведена як встановлено в судовому засіданні 17.07.2021 року, акт складений 23.07.2021 року та підписаний ФОП ОСОБА_1 .

В судовому засіданні було досліджено відео від 17.07.2021 року на якому зафіксований процес проведення інвентаризації. При її проведенні не була присутня ФОП ОСОБА_1 , що не заперечувалось представником позивача та підтвердила відповідач.

Представник позивача зазначив, що інвентаризацію проводили уповноважені особи.

Проте матеріали справи не містять жодного доказу того, що ФОП ОСОБА_1 уповноважила третіх осіб н а проведення інвентаризації.

Інвентаризаційний акт від 23.07.2021 року також не містить жодної інформації про осіб, які проводили інентаризацію.

В матеріалах справи відсутні докази того, що при інвентаризації була присутня матеріально відповідальна особа ФОП ОСОБА_1 , яка мала повноваження прийняти матеріальній цінності від відповідача.

Також суд наголошує на тому, що сама відповідач на момент проведення інвентаризації 17 липня 2021 року вже не була матеріально відповідальною особою, оскільки договір з нею був розірваний 16.07.2021 року.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено завдання йому збитків відповідачем, а також не доведений факт нестачі матеріальних цінностей у період коли відповідач була матеріально відповідальною особою.

Акт інвентаризації складений після звільнення відповідача, а сама інвентаризація проведена невідомими третіми особами, а тому вказаний доказ на думку суду є неналежним.

Іншим належних доказів завдання відповідачем шкоди позивач не надав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд оцінуючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Суддя Косіцина В.В.

01.12.21