Справа № 347/1339/20
Провадження № 2/347/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Гордія В.І.,

з секретарем Корбутяк Н.М.,

з участю представника позивачки адвоката Ломничука Ю.Ю.,

представника відповідачки адвоката Козара Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позов підтримали, позивачка суду пояснила, та позовній заяві зазначила, що вона та відповідачка є жителями будинку АДРЕСА_1 . З метою управління комунікаційними системами їх будинку, по згоді усіх жителів будинку, ними було створено спілку жителів будинку та обрано головою спілки ОСОБА_2 , до обов`язків якої входило: збір добровільних внесків на благоустрій будинку, організація проведення всіх необхідних робіт. ОСОБА_2 час від часу звітувала жителям будинку про фінансові витрати та виконану роботу. Для спілкування та обговорення господарських питань, що стосуються благоустрою їх будинку, жителі будинку створили групу «Дружба-101 А» у мережі «ВАЙБЕР». На початку березня 2020 року під час переписки у вище вказаній групі, вона поцікавилась у ОСОБА_2 про витрати за асанізаторні роботи. Відповідачка у відповідь почала виявляти своє невдоволення стосовно заданих нею питань і ображати її честь і гідність висловлюючи в її бік такі непристойні терміни як: «ворюга, ворюгам слово не давали, тупа вівця, придурок, а також висловлювання з приводу того, що в позивачки немає мозгів», що бачили та читали інші учасники групи « Дружба-101 А». Також ствердила, що ніколи ні в кого нічого не крала, чужого не присвоювала, ніколи не хворіла психічними захворюваннями, вважає себе нормальною людиною і ніхто не в праві обзивати її «ворюгою та безмозглою», тим паче в соціальній мережі де багато читачів. Після таких слів отримала душевну травму, від якої не може відійти. З березня місяця висловлювання такого характеру повторювались постійно впродовж до липня 2020 року. Ці висловлювання читали всі жителі будинку, робили ОСОБА_2 зауваження з приводу непристойної поведінки, але вона не реагувала на жодне з зроблених їй зауважень. Після таких висловлювань отримала моральну травму, а зі слів чоловіка, стала замкнутою в собі. Просить позов задоволити та визнати недостовірною і такою, що порушує її честь і гідність інформацію в групі «Вайбер» жителів будинку АДРЕСА_1 , а саме, що вона «ворюга, ворюгам слово не давали, тупа вівця, придурок, а також висловлювання з приводу того, що в неї немає мозгів». Також, зобов?язати відповідачку спростувати вказану інформацію та публічно вибачитись перед нею шляхом публікації в групі «Вайбер» жителів будинку АДРЕСА_1 відповідне спростування. Крім того, просить стягнути з відповідачки 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з?явилася, подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала повністю, і зазначила, що вона дійсно проживає у будинку АДРЕСА_1 . Із позивачкою ОСОБА_5 перебувала в нормальних стосунках. Проте, з минулого року між ними дійсно виникли непорозуміння через питання пов`язані з благоустроєм будинку та прибудинкової території. При цьому, саме позивачка поширювала дані про те, що начебто вона, чи хтось з її сім?ї може використовувати кошти для благоустрою багатоквартирного будинку для продуктів харчування чи для особистих цілей. Щодо посилання позивачки про те, що в її обов`язки входить збір добровільних внесків на благоустрій будинку, організація робіт, то зазначила, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) не створено і такі дії здійснюються на добровільних засадах. Це виключно волевиявлення мешканців будинку, а не позивачки. Мобільним телефоном вона дійсно користується і використовує соціальну мережу «Вайбер» у мобільному телефоні. В якій кількості користуються цією мережею мешканці будинку АДРЕСА_2 їй не відомо. При цьому облікові записи і реєстрацію у соціальній мережі вона не здійснювала, і створенням груп не займалася, бо особисто налаштовувати та завантажувати такі програми не вміє. Як я записана у соціальній мережі у інших користувачів не знає. Конкретно стосовно позивачки відомостей у соціальній мережі, які позивачка просить спростувати, вона не поширювала. А висловлювання про вівцю та придурка міститься загальнодоступно в інтернет мережі і є висловлюванням гумористичного змісту, не стосується конкретно особи позивачки та первинно і масово було поширено іншим користувачем. Надані позивачкою, як доказ, роздруківки із сторінок в соцмережі, яка створена під її іменем є недопустимими, так як їх дійсність неможливо перевірити. А зареєструватись у соціальній мережі може будь-хто та під будь-яким іменем. В зв?язку із цим, просить в позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Козар Т.В. позовні вимоги не визнав та вказав на те, що позивачка не довела і не обґрунтувала позовних вимог. Водночас, відповідачкою заперечується факт поширення інформації зазначеної в позовних вимогах і що вона стосується позивачки ОСОБА_6 . Також нею заперечується факт особистого створення облікового запису в мережі «Вайбер». В обґрунтуванні позовних вимог не зазначено про факт користування конкретним телефонним номером саме відповідачкою, ОСОБА_7 , адже соціальна мережа «Вайбер» прив`язана саме до конкретного телефонного номера з прив`язкою до облікового запису, що спростовує доводи позовних вимог. Відповідно до позовних вимог, ОСОБА_8 просить визнати недостовірною та таку, що порушує її честь та гідність вказану у позові інформацію розповсюджену в групі «Вайбер» жителів АДРЕСА_2 . Надані роздруківки скриншотів (фотознімки з екрана) зроблені з комп`ютерної техніки, а не лише з телефону, як зазначає позивачка. У наданих ОСОБА_9 скриншотах взагалі значиться, що учасників в групі 0, а в одному стосовно групи М учасників групи 3. Якщо таких учасників три і серед них окремо два із подружжя ОСОБА_10 , то факту розповсюдження інформації щодо якогось невизначеного кола осіб немає. На роздруківках із носія від 03.03.20 бачимо групу з назвою «М». На однакових за змістом повідомленнях фотознімок різний із різних баз даних, та інше написання даних дат 3 березня 2020 р. та 03.03.20. На роздруківках із носія датованому 03.06.2020 бачимо групу з назвою «Об`яви будинку Дружби 101-А», а на роздруківці із носія від 12.07.20 зазначено групу без назви. Крім того, і на даний час, і на час звернення до суду вже відсутня група в соціальній мережі «Вайбер», і неможливо встановити чи здійснено поширення такої інформації у ній та відповідно неможливо виконання вимоги щодо спростування такої інформації. Позовні вимоги, щодо спростування такої інформації у спосіб наближений до його поширення як зазначає закон, позивачем не змінювалися та не уточнювалися.

Вислухавши позивачку, представників, свідків, та вивчивши матеріали справи суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею ст. 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

А відповідно до частини першої ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно положень ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Разом із тим, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Як передбачено п. 15 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 (далі Постанова Пленуму), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №398/4136/15-ц (провадження № 61-38478св18).

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму, - вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Зокрема, положеннями статті 30 ЗУ «Про інформацію» від 02.10.1992 року передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку

Як було встановлено судом, жителями багатоквартирного будинку, розташованого в АДРЕСА_1 було створено групу в соціальній інтернет мережі «Вайбер» під назвою «Дружба 101А» для спілкування та обговорення господарських питань щодо благоустрою, утримання, та управління комунікаційними системами вказаного будинку.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом в зв?язку із тим, що у створеній жителями будинку групі «Вайбер» під назвою «Дружба 101А» відповідачкою було опубліковано ряд негативних висловлювань адресованих в її сторону, які, як вона вважає, принижують її честь і гідність. Зокрема, вислови «ворюга, ворюгам слово не давали, тупа вівця, придурок, а також висловлювання з приводу того, що в позивачки немає мозгів».

Як видно із долучених до позову скріншотів здійснених з телефону та з комп?ютера, позивачка у деяких скріншотах виділила маркером яскравого кольору ряд висловів: «ворюзі слово не давали» написаний ОСОБА_11 (а.с.8, 73), «одна паршива вівця всіх пересварила» (а.с.9, 61), «Бо нема чого сказати. Ворюга є ОСОБА_12 (а.с.10-12, 63, 64). А також позивачка виділила дві листівки, які в групі поширила ОСОБА_13 , а саме, листівка «Іноді дивишся на людину і напрошується питання, воно народилося придурком чи курси якісь додатково проходило?» та листівка про «медузу без мозгів» на російській мові (а.с.13, 14, 71-72).

Детально дослідивши вищенаведені докази (скріншоти), суд приходить до переконання про безпідставність позову з огляду на таке.

Проаналізувавши кожен із виділених позивачкою висловів, а також спосіб і коло осіб до відома яких дійшло поширення вказаних висловів, суд не знайшов вказаної у п.15 Постанови Пленуму сукупності обставин, наявність яких може бути підставою для задоволення позову. Зокрема, суперечливим є той факт, що відповідачка у своїх дописах мала на увазі саме позивачку, оскільки з тих же скріншотів такої переписки видно, що в коментарі на дописи ОСОБА_7 позивачка декілька разів задає питання з метою уточнення кого саме має на увазі відповідачка у висловах щодо «ворюги» і «вівці» (а.с.9-12, 64).

Так само, неможливо точно встановити особу чи осіб, якій чи яким вказані вислови були адресовані, оскільки текст у скріншотах наданих в якості доказів є непослідовним, а в деяких випадках, хаотичним і не логічним по висловлюваннях дописувачів, що позбавляє суд точно визначити чи вказані висловлювання дійсно принижують честь і гідність позивачки.

Незважаючи на неможливість встановити адресата висловлювань відповідачки, кожне із написаних та поширених нею в інтернет мережі «Вайбер» висловлювань, суд однозначно визначає як її особисте оціночне судження, так як з контексту переписки та використаних нею мовно-стилістичних засобів (алегорії та сатири) видно, що вказані вислови можуть стосуватись як якоїсь особи конкретно, яка в даному випадку відповідачкою не названа (не конкретизована), так і невизначеного кола осіб.

А згідно чинного законодавства, оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Окрім того, як видно із вищеназваних доказів, переписка відповідачки відмічена у групах «Вайбер» з різними назвами та кількістю осіб. А саме: група з назвою «М», в якій три учасники, визначити яких неможливо, в тому числі неможливо встановити чи серед цих трьох учасників є позивачка. В даній групі було поширено дві листівки «Іноді дивишся… воно народилося придурком…» та листівка про «медузу без мозгів» на російській мові (а.с.13, 14, 71-72). Група без назви з нуль учасниками (а.с.65-70); група «об?яви будинку АДРЕСА_2 », в якій суперечлива кількість учасників, так як із одних скріншотів видно, що у групі є 5 учасників (а.с.8), в інших 31 учасник (а.с.9-12).

Однак серед вказаних груп немає групи жителів будинку АДРЕСА_2 , саме в якій позивачка ставить вимогу зобов?язати відповідачку спростувати поширену нею інформацію та публічно вибачитись перед нею. Окрім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердила, що групи в мережі «Вайбер» з назвою жителів Дружби 101А нема.

Також, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є подружжям, в судовому засіданні вказали, що у них один телефон на двох, в якому підключена функція мережі «Вайбер» та підтвердили той факт, що дописи відповідачки про « ОСОБА_16 », «медузу» та «придурок» бачили в реальному часі. Про можливі існуючі між сторонами образи поза мережею «Вайбер» не знають.

Свідок ОСОБА_17 , який є чоловіком позивачки, суду пояснив, що відповідачка вела переписку у групі «Вайбер» в ході якої ображала його дружину обзиваючи різними словами. Цю переписку бачив особисто у телефоні дружини, назву групи не знає, бо створювались різні групи. Конкретно прізвище і ім?я позивачки не було написане. Знає, що ОСОБА_7 створила цю групу і була ініціатором переписки.

Свідок ОСОБА_4 , який є чоловіком відповідачки, в судовому засіданні ствердив, що дружина ніяку групу у мережі «Вайбер» не створювала, бо лише освоювала такий вид техніки, і телефон віддала йому. Організатором цієї групи був він, а потім їх сини встановили мережу «Вайбер» на комп?ютері, до якого мали доступ усі члени їх сім?ї. Особисто не бачив щоб дружина набирала текст повідомлень та поширювала їх у мережі. Також не бачив у дружини якоїсь агресії чи негативного ставлення по відношенню до позивачки.

Крім того, як видно із листа відділу інформаційних технологій К.М.К. Сістемс за №1-10/2020 від 01.10.2020 року, який здійснює свою діяльність в сфері комп?ютерного програмування, що включає розроблення, модифікацію та технічну підтримку програмного забезпечення (а.с.99), відділ повідомив, що за офіційною інформацію Viber Media. Inc, що є розробником програми Viber, листування в месенджері проходить з шифруванням і саме в зашифрованому вигляді повідомлення знаходяться на серверах компанії. А вже розшифровані повідомлення, знаходяться всередині програми месенджера Viber на кінцевому пристрої, тобто на комп`ютері, або телефоні користувачів. Файл з цими повідомленнями можна копіювати та редагувати в будь якому текстовому редакторі. Для підробки оригіналу файлу електронного листування однією зі сторін в месенджери Viber, не потрібно спеціальних знань та програмного забезпечення. Що стосується так званих «скріншотів» - знімків екрану, їх підробка теж не є складною, і за допомогою графічного редактора Adobe Photoshop в «скріншотах» можна змінити абсолютно все: самі повідомлення, номера телефонів, аватарки з зображенням учасників, час та інше (а.с.98).

Отже, листування сторін у інтернет мережі «Вайбер» не є належним доказом, оскільки неможливо ідентифікувати осіб, які здійснюють листування, оскільки судом встановлено, що є технічна можливість зміни такої інформації і, навіть перевірка зворотного, не гарантує доведення відсутності факту підробки чи зміни цих даних.

Таким чином, проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні докази, а також існуючу з приводу аналогічних правовідносин судову практику, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову про захист гідності та честі позивачки через відсутність належних доказів та відсутність у розповсюджених в соціальній мережі «Вайбер» дописах відповідачки юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для захисту гідності та честі фізичної особи, ОСОБА_1 .

В зв?язку із відмовою в позові про захист честі, гідності, суд не бачить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки заявленої позивачкою суми моральної шкоди та судових витрат.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 15, 16, 277, 297, 299 ЦК України, та керуючись ст.ст.12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. Гордій