Справа № 368/1014/20
Рішення

Іменем України

"09" листопада 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Балацька В.В.

За участі сторін:

Представник позивача - Качалов С.В.

Представник відповідача - адвокат Матюшенков Д.В.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, суд, -

В С Т А Н О В И В :

28.09.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в прохальній частині якого позивач просив суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з Відповідача - ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»:

- заборгованість у розмірі 1279.66 (Долар США) , що за курсом 27.64 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2020 року складає 35369.80 грн. за кредитним договором № К2М1АR07000072 від 01.07.2008 року;

2. Стягнути з Відповідача судові витрати.

Вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, позивач в мотивувальній частині позову обгрунтовував наступними обставинами справи та нормами права:

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК»» та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) 01.07.2008 року уклали кредитнй договір № К2М1АR07000072 (надалі - Договір).

Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 9867.29 (Долар США) на термін до 30.06.2015 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Байку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, кбмісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № К2М1АR07000072.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав.

07.03.2013 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення заборгованості з Відповідача.

Рішенням Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська від 23.04.2013 року була задоволено стягнути заборгованість в розмірі 7009,54 (Долар США) нараховану станом на 20.02.2013 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України: зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду.

Таким чином, винесення рішення Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прострочена сума заборгованість становить 5881,58 (Долар США).

Оскільки, з Відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року, тобто за період з 01.07.2008 року по 20.02.2013 року, то за період після подання позовної заяви від 07.03.2013 року, з 08.03.2013 по 10.08.2020 року Відповідач має заборгованість у розмірі - 1279.66 (Долар США), яка складається з наступного:

- 1279.66 (Долар США) - 3 % річних від простроченої суми.

Розрахунок суми заборгованості додається.

Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами:

- Рішенням суду;

- Розрахунком заборгованості;

- Доказ направлення позвоної заяви від 07.03.2013 р.;

- Копією кредитного договору;

- Копією документу, що посвідчує особу Відповідача.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Заходи досудового врегулювання спору Позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин.

Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір» - судовий збір сплачується у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн. Ціна позову: 1279.66 (Долар США), що за курсом 27.64 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2020 року складає 35369.80 грн.

Отже:

- 1279.66 (Долар США) * 1,5% = 1350,00 грн. (считать по формуле)

2102,00 грн. * 1 = 2102,00 грн.

Відповідно, - судовий збір становить: 2102.00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 5, 19, 184 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

28.09.2020 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1014/20, провадження № 2/368/530/20.

24.11.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 13.01.2021 року.

13.01.2021 року проведення підготовчого судового засіданн відкладено на 10 год. 00 хв. 10.02.2021 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

10.02.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 10.03.2021 року в зв`язку з неявкою сторін.

10.03.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 07.04.2021 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 14.05.2021 року, представник позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», - Халматов В.А., - позовні вимоги підтримав та просив суд провести підготовче судове засідання, по результатах якого закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті поданої позовної заяви, інших заяв та клопотань не завявляв.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 14.05.2021 року, відповідач ОСОБА_1 , - заперечував проти позову, не заперечував проти призначення справи до судового слухання по суті позовної заяви.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 14.05.2021 року, представник відповідача ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В., - заперечував проти позову, не заперечував проти призначення справи до судового слухання по суті позовної заяви.

14.05.2021 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання, по результатах якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кімнати, так як дана ухвала не перешкоджає подальншому руху справи) ухвалу, на підставі якої закрито підготовче судове засіфдання, та призначено справу до слухання по суті на 12 год. 00 хв. 11.06.2021 року.

11.06.2021 року слухання справи відкладено на 13 год. 00 хв. 06.07.2021 року в зв`язку з неявкою сторони відповідача (відповідача та його представника).

11.06.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява представника відповідача ОСОБА_1 , - адвоката атюшенкова Д.В., - про застосування строку позовної давності, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебувають матеріали цивільної справи № 368/1014/20 за позовом АТ КБ "Приватбанк" (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості.

23 квітня 2013 року Індустріальним районний суд м. Дніпропетровська розглянута справа за позовом Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначений вище суд ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 202/21810/13-ц про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з Відповідача заборгованість за договором у розмірі 56006,20 грн.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення, зокрема, тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою в березні 2013 року, тобто в межах спеціальної позовної давності, обумовленої сторонами у договорі, а саме: згідно з пунктом 14.11 позовна давність за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (непі, штрафів) за договором встановлюється тривалістю 5 років.

З огляду па це суд також дійшов висновку, що кінцевим терміном повернення коштів було 30 червня 2013 року.

Крім того, суд вказав, що сторони встановили строк дії договору, термін повернення кредиту, а також строк виконання зобов`язань зі щомісячного внесення їлатежів з 18 до 22 числа кожного місяця для погашення заборгованості за договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та витратами, передбаченими Умовами.

28 вересня 2020 року Позивач, звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з вказаним позовом.

Мотивував тим, що 01 липня 2008 року Позивач і Відповідач, уклали кредитно - заставний договір (далі - договір), № К2М1АК07000072. Строк дії даного договору визначений п. 17.1.5 Договору до 30.06.2015 року (дата погашення).

Оскільки Відповідач, зобов`язання за договором не виконував, виникла заборгованість у сумі 56006,20 грн, що підтверджено заочним рішенням зазначеного вище суду.

За таких обставин Позивач вважає, що має право для нарахування процентів з боргової суми до повного погашення заборгованості за кредитом, а правовою підставою позивач вважає статті 526, 527, та 1054 Цивільного кодексу України, при гому що обов`язок боржника, який прострочив виконання боргового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, визначений у частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, за умовами п. 17.1.1 Договору № K2M1AR07000072 Відповідач, отримав кошти у іноземній валюті в сумі 9867,30 USD (далі - кредит) зі сплатою, згідно 11.17.1.6 Договору, 9,6 % річних на 7 років, або 72 місяці, (далі також - строк кредитування) і кінцевим терміном його повернення 30.06.2015 року.

Договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. Тому, на його думку, - право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником терміну внесення кожного чергового платежу. А відтак, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення терміну його внесения.

Позивач звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права на 3 % річних у вересні 2020 року. Тобто, - з пропуском позовної давності, про застосування якої заявляється відповідачем по справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється па всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт і статті 32). ЄСПЛ зауважує, що "позовна давність», - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії від 20 вересня 2011 року ("ОАО Neityanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява № 14902/04, § 570.1, "Стаббінге та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жов тня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

З огляду на це в ухвалі від 23 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду констатував, що необхідно відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6- 249ЦС15, оскільки поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦПК України).

Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6~249цсі5 року, в якій суд вказав, що проценти за кредитом і пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах позовної давності.

Вважає, що позовна давність для стягнення заборгованості за договором почала спливати для Позивача з 08 березня 2013 року, тобто з дня, наступного за днем, до якого згідно з договором мав бути здійснений черговий платіж на погашення кредитної заборгованості (останній такий платіж відповідач здійснив 07 березня 2013 року). А тому, на думку відповідача, загальна позовна давність спливла 08 березня 2013 року.

Якщо керуватися визначеним у п. .17.1.5 договорі терміном закінчення кредитування (30 червня 2015 року), то з дня його настання загальна позовна давність спливла 01 липня 2018 року, тобто задовго до звернення позивача у вересні 2020 році до суду.

Спір між сторонами стосується стягнення процентів з боргової суми за договором, після спливу передбаченого договором строку кредитування.

Крім цього, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу за кредитом. А відтак, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення терміну його погашення.

Велика Палата Верховного Суду в рішенні 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) констатує наступне:

- Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦПК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦПК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка мас юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦПК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України.

Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.

Повернення кредиту та сплату відсотків Відповідач, згідно п. 17.1.9. Договору мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві 18 до 22 числа кожного місяця кошти у сумі 441,31 грн. (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, падавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 72 місяців по 30 червня 2015 року включно.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦПК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за спливу строку договором і після кредитування простроченого боржника за договором зобов`язання може бути належно викопане зобов`язання не припиняється. Так, простроченим боржником і після спливу позовної /давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71. ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не зипливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 72 місяці - по 30 червня 2015 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування по 30 червня 2015 року Відповідач, мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами з 18 до 22 числа кожного місяця. Починаючи з 01 липня 2008 року, Відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини пертої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором процента за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, з огляду на вказане не можна погодитися із позицією позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов`язань

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю утри роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, нені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частипа перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути, борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі N9 6-ПбцсІЗ. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-2ОЦС14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6- 167ЦС14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-3ЩСІ.5, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154ЦСІ5, від 29 червня 2016 року у справі № 6-27214016, від 23 листопада 20і6 року у справі № 6-2104ЦС16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462ЦС16, а також висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10ЦС18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскільки за умовами договору Відповідач, мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів з 18 до 22 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (72 місяці), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальник)' розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Позивач звернувся до суду з позовом 28 вересня 2020 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу.

Тобто, позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, то до вимоги позивача про стягнення таких процентів за період з 08 березня 2013 року до 10 серпня 2020 року позовна давність не може бути застосована. А тому вказана вимога є необгрунтованою.

Щодо порушення прав позивача невиконання умов кредитного договору.

З даним позовом до суду звернулося АТ КБ Акціонерне товариство комерційний банк "ІІРИВАТБАНК", про те, як випливав зі змісту кредитно-заставного договору № К2М1АК07000072 від 01 липня 2008 року, на який посилається позивач, стороною кредитно- заставних правовідносин - позичальник є ПАТ КБ Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" тобто зовсім інша юридична особа відмінної організаційно-правової форми.

Позивачем, одночасно з поданням позову, в порушення вимог положень статті 83 ЦПК України, не надано доказів правопаступництва юридичної особи, а відтак відсутні докази порушення прав та інтересів позивача.

З огляду на наведене, керуючись частиною першою статті 257, пунктом 1 частини першої статті 258, статтею 261, частиною четвертю статті 267 ЦК України, статтею 265 ЦПК України, - представник відповідача просив суд:

1. Застосувати до позовних вимог позивача строки позовної давності

2. У задоволенні позовних вимог Позивача відмовити у повному обсязі.

06.07.2021 року слухання справи відкладено на 11 год. 00 хв. 23.07.2021 року.

23.07.2021 року слухання справи відкладено на 16 год. 00 хв. 05.10.2021 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

29.07.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов письмовий відповідь на відзив відповідача, наступного змісту:

- В провадженні Кагарлицького районного суду Київської обл. перебуває справа 368/1014/20 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості. Відповідач подав відзив на позовну заяву, на який вважають за необхідне надати наступну відповідь.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) 01.07.2008 року уклали кредитнй договір № К2М1АR07000072 (надалі - Договір).

Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 9867.29 (Долар США) на термін до 30.06.2015 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № К2М1АR07000072. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав.

07.03.2013 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення заборгованості з Відповідача.

Рішенням Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року була задоволено стягнути заборгованість в розмірі 7009,54 (Долар США), нараховану станом на 20.02.2013 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України: зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду.

Таким чином, винесення рішення Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прострочена сума заборгованість становить 5881,58 (Долар США).

Оскільки, з Відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська від 23.04.2013 року, тобто за період з 01.07.2008 року по 20.02.2013 року, то за період після подання позовної заяви від 07.03.2013 року, з 08.03.2013 по 10.08.2020 року Відповідач має заборгованість у розмірі - 1279.66 (Долар США), яка складається з наступного:

- 1279.66 (Долар США). - 3 % річних від простроченої суми.

Зазначають, шо предметом позову є стягнення заборгованості, а саме 3 % річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України: Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Банком не заявлено вимог про стягнення відсотків, які нараховані на підставі кредитного договору, а тому заперечення Відповідача з цього приводу не повинні прийматися судом до уваги.

Щодо строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Т обто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

У звязку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Також, зазначають, що Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», про шо зазначено у п. 2. Статуту АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Отже, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" правомірно звернувся до суду із позовом до позичальника.

Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує, шо Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав.

Враховуючи викладене, - представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

05.10.2021 року слухання справи відкладено на 11 год. 00 хв. 09.11.2021 року в зв`язку з неявкою сторони відповідача.

В судовому засіданні, яке відбулося 09.11.2021 року, представник позивача, - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, обгрунтовував свою правову позицію обставинами справи та нормами права, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви та мотивувальній частині відповіді на відзив, які судом наведено вище в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 09.11.2021 року, відповідач ОСОБА_1 , - не з`явився, хоча повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

В судовому засіданні, яке відбулося 09.11.2021 року, представник відповідача ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В. заперечував проти задоволення позову, та просив відмовити в його задоволенні, обгрунтовував свою правову позицію обставинами та нормами права, які вказані у мотивувальній частині відзиву на позовну заяву, та які наведено судом вище в мотивувальній частині даного рішення.

Суд, вислухавши представника позивача, який позов підтримав, вислухавши представника відповідача, який заперечував проти задоволення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, - відповідач по справі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, враховуючи місце реєстрації відповідача, та положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції, так як в даному випадку має місце правило загальної підсудності, - підсудність за місцем проживання відповідача фізичної особи.

Сторони по справі:

- Позивачем по справі є юридична особа, - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок № 1Д, , МФО № 305299;

- Відповідачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець село Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 17 вересня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК»» та відповідач ОСОБА_1 01.07.2008 року уклали кредитнй договір № К2М1АR07000072.

Згідно договору позивач, -АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 9867.29 (Доларів США) на термін до 30.06.2015 р., а Відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, - щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, кбмісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору, - у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме, - надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № К2М1АR07000072.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, - Відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав.

07.03.2013 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення заборгованості з Відповідача.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року було задоволено позов та винесено рішення про стягнення з відповідача заборгованость в розмірі 7009,54 (Доларів США), нараховану станом на 20.02.2013 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду.

Таким чином, винесення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року, - не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прострочена сума заборгованість становить 5881,58 (Долар США).

Оскільки, з Відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року, тобто за період з 01.07.2008 року по 20.02.2013 року, то за період після подання позовної заяви від 07.03.2013 року, з 08.03.2013 по 10.08.2020 року, - Відповідач має заборгованість у розмірі - 1279.66 (Доларів США), яка складається з наступного:

- 1279.66 (Долар США) - 3 % річних від простроченої суми.

Розрахунок суми заборгованості міститься в матеріалах справи.

Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами:

- Рішенням суду;

- Розрахунком заборгованості;

- Копією кредитного договору;

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Що стосується заперечення сторони відповідача на позов, то суд зазначає наступне:

- Як вбачається з матеріалів справи, - Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме, - надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Суд наголошує, що стороною відповідача не оспорюється факт укладання договору, не оспорюються умови його укладання.

Як встановлено судом, - Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № К2М1АR07000072, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, - Відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав.

07.03.2013 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення заборгованості з Відповідача.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року було винесення рішення, на підставі якго - задоволено стягнути заборгованість в розмірі 7009,54 (Доларів США), нараховану станом на 20.02.2013 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду.

Таким чином, винесення рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року, - не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прострочена сума заборгованість становить 5881,58 (Долар США).

Оскільки, з Відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року, тобто за період з 01.07.2008 року по 20.02.2013 року, то за період після подання позовної заяви від 07.03.2013 року, з 08.03.2013 по 10.08.2020 року Відповідач має заборгованість у розмірі - 1279.66 (Доларів США), яка складається з наступного:

- 1279.66 (Долар США), - 3 % річних від простроченої суми.

Суд наголошує на тому, що предметом позову є стягнення заборгованості, а саме, - коштів у розімірі 3 % річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Банком не заявлено вимог про стягнення відсотків, які нараховані на підставі кредитного договору, а тому заперечення Відповідача з цього приводу, - не приймаються судом до уваги.

Щодо строків позовної давності:

- Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, - може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

З огляду на обставини справи,Ю суд вважає, що обставини, на які Відповідач посилається, - не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Що ж до особи позивача, то згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», про шо зазначено у п. 2. Статуту АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Отже, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" є належним позивачем.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав.

Враховуючи викладене, - суд приходить до висновку щодо задоволення позову.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення № ZZ427B1440 від 17 вересня 2020 року, з якого вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Відповідно, враховуючи вищевикладені норми процесуального права, що стосуються розподілу судових витрат, та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що судові витрати слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця село Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 17 вересня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроавний за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок № 1Д, , МФО № 305299, на рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), кошти в сумі 35369 (тридцять п`ять тисяч триста шістдесят дев`ять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця село Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 17 вересня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроавний за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок № 1Д, , МФО № 305299, на рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), кошти в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Закаблук