Постанова

Іменем України

24 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 2-3762/02

провадження № 61-15932св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шоботенко Лілія Володимирівна,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду, у складі судді Борисюка Р. М., від 15 квітня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шоботенко Л. В. у виконавчому провадженні № 10716770, визнати неправомірною постанову від 10 грудня 2020 року про закінчення цього виконавчого провадження.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, у складі судді Корбут В. В., від 06 січня 2021 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду з посилання на те, що у порушення приписів статті 183 ЦПК України заявник не надала доказів проживання ОСОБА_2 за адресою, на яку йому було направлено копію скарги.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2021 року.

Апеляційний суд виходив з того, що у встановлений строк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі від 01 березня 2021 року, не усунуті, зокрема ОСОБА_1 не подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

24 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 06 січня 2021 року про повернення скарги без розгляду та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року та відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня

2021 року. Витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У жовтні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду

від 15 квітня 2021 року мотивована помилковістю висновків суду про визнання неповажними зазначених нею підстав поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вважає, що апеляційним судом не в повній мірі враховано зміст ухвали суду першої інстанції, в якій зазначено, що ухвала оскарженню не підлягає. Апеляційний суд, визнаючи наведені нею підстави для поновлення строку неповажними та пропонуючи вказати інші підстави, дійшов взаємовиключних висновків, оскільки інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження не існує.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шоботенко Л. В.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 06 січня 2021 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду з посилання на те, що у порушення приписів статті 183 ЦПК України заявник не надала доказів проживання ОСОБА_2 за адресою, на яку йому було направлено копію скарги. При цьому в ухвалі зазначено, що вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2021 року ОСОБА_1 отримала 20 січня 2021 року та, не погоджуючись із нею, 11 лютого 2021 року подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження послалась на те, що суд першої інстанції ввів її в оману, зазначивши, що його ухвала оскарженню не підлягає. Однак 30 січня 2021 року з тексту іншої ухвали в цій же справі вона дізналась про можливість апеляційного оскарження.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 01 березня 2021 року наведені апелянтом підстави пропуску строку апеляційного оскарження визнано неповажними, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку або зазначення інших підстав для поновлення строку.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду, у складі судді Борисюка Р. М.,

від 15 квітня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2021 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що у встановлений строк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі від 01 березня 2021 року, не усунуті, зокрема ОСОБА_1 не подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження під час встановленого судом строку.

Позиція Верховного Суду

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право має бути забезпечене справедливими судовими процедурами.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22, рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Усталеною практикою ЄСПЛ закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні у справі «Скорик проти України»

від 08 січня 2008 року, заява № 32671/02, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Таким чином, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною першою статті 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснюється колегією суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів (частина третя статті 34 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126цс20) зроблено висновок, що

із 15 грудня 2017 року ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово. За змістом частини шостої статті 357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у Главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з приписом вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.

За таких обставин, в суді апеляційної інстанції ухвала від 15 квітня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 помилково постановлена суддею одноособово, що, з урахуванням вищенаведених висновків Великої Палати Верховного Суду, не можна вважати розглядом і вирішенням справи повноважним судом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27 жовтня

2021 року у справі № 668/7732/15-ц.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович