Справа № 633/173/21
провадження № 2/633/139/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 р. смт. Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

в складі головуючого судді Смирнова В.А.

за участю секретаря судових засідань Ріпи І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Печеніги цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Печенізької селищної ради Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Печенізької селищної ради Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю за спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги.

В позові просив встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю протягом останніх п`яти років. Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Печеніги.

Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 14 липня 2021 року, в даній справі, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу за даним позовом до розгляду по суті в cудовому засіданні в приміщенні Печенізького районного суду Харківської області на 15 листопада 2021 року о 10 год. 30 хв. з викликом сторін по справі.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

Представник Позивача, Адвокат Пекареніна Орися Миколаївна, в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи, надала клопотання про проведення судового засідання без участі Позивача та його Представника, в якому посилалася на карантинні заходи та можливість здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін та просила провести судове засідання без участі Позивача і його Представника та задовольнити позов в повному обсязі.

Представник Відповідача - Печенізької селищної ради, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області 18 грудня 2020 року, актовий запис №33.

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина.

ОСОБА_2 був вітчимом Позивача та перебував у шлюбних відносинах з його матір`ю, ОСОБА_3 , з 03 грудня 2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 03 грудня 2002 року ОСОБА_4 с/ради, актовий запис №1.

Факт того, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 21 грудня 1959 року та зроблений відповідний запис за №29.

У вищезазначеному Свідоцтві про народження у матері прописане прізвище « ОСОБА_5 ».

Як вбачається з Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , мати, ОСОБА_3 , та вітчим, ОСОБА_2 , проживали разом за вказаною адресою. ОСОБА_3 була знята з реєстрації по вказаному домоволодінню ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що вона померла, тому не є спадкоємцем після смерті свого чоловіка.

ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області 01 вересня 2012 року, актовий запис №90.

Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживали мати Позивача, ОСОБА_3 , та вітчим, ОСОБА_2 , з 16 грудня 2003 року перебуває у власності Позивача, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАР №751532.

Мати Позивача проживала з вітчимом до своєї смерті у 2012 році, а вже після її смерті Позивач доглядав вітчима до його смерті у 2020 році, оскільки тривалий час він мав проблеми зі здоров`ям та вже був похилого віку.

Місце постійного проживання Позивача з 1980 року, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , однак з 2010 року він, спільно з матір`ю та вітчимом, постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

У строк встановлений діючим законодавством, Позивач звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини, після смерті ОСОБА_2 .

Однак нотаріус йому повідомив, що оскільки у нього немає підтвердження родинних стосунків з померлим та через відсутність спільної реєстрації постійного місця проживання, він не зможе оформити/видати Свідоцтво про право на спадщину за законом та рекомендував звернутись до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання з померлим.

Інших спадкоємців, окрім Позивача, після смерті ОСОБА_2 , немає.

Позивач у інший спосіб не може оформити спадщину, а відтак і належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися земельною ділянкою, яку він отримав у спадок, чим порушується його право власності, передбачене ст. 328 ЦК України.

Відповідно до статті 1217Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1221ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Оскільки спадкодавець помер у смт. Печеніги, то спадщина відкрилась у смт. Печеніги.

Згідно зі статтею 1258ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач з 2010 року проживав разом з померлим однією сім`єю у належному Позивачу на праві приватної власності житловому будинку, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права і обов`язки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 29 Цивільного Кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено поняття постійного місця проживання та тимчасового місця проживання:

Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Частиною 9 ст.6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що, крім юридичних фактів, які зазначені в частині першій вказаної статті, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками у письмових доказах, констатує той факт, що Позивачем надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ч. 3 ст. 211, 259, 263-265,280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Печенізької селищної ради Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю за спадкодавцем та визнання спадкоємцем.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю протягом останніх п`яти років.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Печеніги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.А.Смирнов