Справа №443/117/21
Провадження №2/443/894/21
РІШЕННЯ

іменем України

08 червня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Журавненської селищної ради Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позовну заяву до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м. в АДРЕСА_1 після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що його дід з бабусею побудували житловий будинок у 1965 році в АДРЕСА_1 , однак не зареєстрували у Стрийському МБТІ на правах особистої приватної власності, а тільки одержали технічний паспорт 23.09.1988. Згідно витягу з по господарської книги по с. Чертіж в цьому господарстві, яке відносилося до соціальної групи «колгоспний двір», станом на 30.06.1990 проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 його бабуся ОСОБА_2 на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла йому. ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабуся ОСОБА_2 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_4 02.07.2020 позивач звернувся у Жидачівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, що належав померлій і є спадковим майном.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач подав заяву про розгляд підготовчого засідання за його відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.37).

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даного позову (а.с.33, 34).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 25.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.27-28).

Ухвалою підготовчого засідання від 06.04.2021 залучено до участі у справі правонаступника відповідача (а.с.38-39)

Ухвалою підготовчого засідання від 06.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.40-41).

Суд, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 і його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.05.1962 (а.с.18).

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 одружилися 22.09.1961 у с.Чертіж. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.14).

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 і його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.06.1974 (а.с.23).

21.03.2008 ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Чертізької сільської ради, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом буде мати право ОСОБА_1 (а.с.17).

Згідно з довідкою Чертізької сільської ради від 16.09.2013, ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона проживала одна і інших членів сім`ї немала. Заборони та арешту на спадкове майно немає. Заповіт від ОСОБА_2 зареєстрований за №120 від 21.03.2008 (а.с.21).

Відповідно до свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 15.09.1993, НОМЕР_2 від 11.04.2013, НОМЕР_3 від 13.06.2014, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Чертіж Жидачівського району Львівської області (а.с.16, 19, 22)

Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 02.07.2020 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав померлій і є спадковим майном (а.с.4).

Згідно з витягом з погосподарської книги Чертізької сільської ради від 16.07.2020, станом на 30.06.1990 у господарстві за №193, яке відносилося до колгоспного двору був зареєстрований та проживав ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_2 (а.с.15).

Довідкою Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської ради від 16.07.2020, житловому будинку, який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , присвоєно адресний номер по АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до технічного паспорта від 27.07.2020 та довідки щодо технічної характеристики на будинок, в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок «А-1» загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: сараєм «Б», сараєм «В», сараєм «Г», убиральнею «Д», навісом «Е», огорожею №1, колодязем №2 (а.с.8-12, 13).

Згідно з інформації Жидачівської ДНК від 03.02.2021, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа №490/2013 від 27.09.2013 за заявою її внука ОСОБА_1 . Свідоцтва про право на спадщину ще не видавалися (а.с.31).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Нормою частини 1 статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 . Станом на 30.06.1990 у цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2 . Станом на 15.04.1991 лише ці члени колгоспного двору мали право на частку у ньому, відтак з огляду на те, що розмір частки члена колгоспного двору встановлювався законом виходячи з рівності часток усіх членів двору, тому кожному належало по 1/2 частці цього двору. Після смерті ОСОБА_3 його частку у майні колгоспного двору прийняла як спадщину дружина (будучи спадкоємцем першої черги за законом), оскільки вчинила дії, що свідчать про це, а саме: постійно проживала разом із чоловіком, після його смерті продовжила користуватися спадковим майном (будинком), тобто фактично вступила у володіння ним, що відповідало положенням статей 548 та 549 ЦК УРСР (дійсних на час виникнення цих спадкових правовідносин). Інших спадкоємців, які б вчинили дії, передбачені статтею 549 ЦК УРСР, не було.

За життя ОСОБА_2 21.03.2008 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 .

З огляду на дату смерті спадкодавиці ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , вчинив дії, які свідчать про бажання прийняти спадщини, а саме: у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 має обґрунтоване право на спадкування за заповітом на вказаний вище житловий будинок, однак відсутність правовстановлюючого документа на це майно позбавляє його можливості юридично оформити спадщину у визначений законом позасудовий спосіб, оскільки з цієї підстави йому відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268, 1296 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 13, 19, 81, 89, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Журавненської селищної ради Львівської області (місцезнаходження: Львівська область, смт. Журавно, пл.Бандери,2, ідентифікаційний номер юридичної особи 04374890) про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок «А-1» загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Б», сараєм «В», сараєм «Г», убиральнею «Д», навісом «Е», огорожею №1, колодязем №2), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16 червня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів