Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 936/981/21

Провадження № 2/936/227/2021

25.11.2021 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - cудді Павлюка С.С

при секретарі - Собран Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Воловець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 подану в інтересах ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", державного реєстратора прав на нерухоме майно Воловецької селищної ради Закарпатської області Кравець Марини Іванівни про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 на нерухоме майно адмінбудинок, виділення в натурі ОСОБА_2 в окремий об?єкт адмінбудинок та визнання права власності на окремий об?єкт адмінбудинок, -

В С Т А Н О В И В:

адвокат Повідайчик О.І. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", державного реєстратора прав на нерухоме майно Воловецької мелищної ради Закарпатської області Кравець Марини Іванівни про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 на нерухоме майно адмінбудинок, виділення в натурі ОСОБА_2 в окремий об?єкт адмінбудинок та визнання права власності на окремий об?єкт адмінбудинок

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 вересня 2020 року позивач уклав з відповідачем Договір купівлі-продажу. Предметом цього договору, відповідно до пункту 1.3. Договору є нерухоме майно: адмінбудинок основна частина літера «А», гараж літера «Б», вбиральня літера «В», загальна площа нежитлової будівлі 145,80 кв.м. Згідно з пунктом 1.2 Договору зазначений об`єкт належав продавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, виданого Воловецькою селищною радою 24.07.2003 року, на підставі рішення №6 від 06.02.1997 року. Право приватної власності продавця на відчужене майно було зареєстровано Воловецьким державним виробничим підприємством технічної інвентаризації 24.07.2003 року за реєстраційним номером 1989122, номер запису: 110 «В» в книзі: 1, що підтверджувалось витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер: 1077044 від 24.07.2003 року. Відповідно до пункту 11 Договору вказаний об`єкт становив 1/2 частку у праві власності на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного договору було зареєстровано право власності позивача на вказаний об`єкт, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Намагаючись реалізувати свої правомочності як власника щодо зазначеного об`єкта нерухомості позивач з`ясував, що він зареєстрований як 1/2 від нежитлової будівлі за вказаною адресою. При цьому з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що інші власники майна - відсутні. Тобто, він є єдиним власником придбаного об`єкта, але офіційно вказане нерухоме майно вважається 1/2 часткою від цілого об`єкта, інших співвласників якого немає та іншої частки (1/2) немає. До 1987 року будівля за адресою АДРЕСА_1 належала Інспекції Держстраху (правонаступником якого є продавець). Рішенням виконкому Воловецької районної ради від 12.08.1987 «Про передачу частини будинку Інспекції Держстраху Воловецькій центральній ощадній касі» частина зазначеної будівлі була передана ощадкасі. В подальшому правонаступник Воловецької центральної ощадної каси Українського Республіканського банку Ощадбанку СРСР - Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про визнання права власності на передану йому частину будівлі за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням суду від 19.03.2010 в справі № 11/117 за відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» визнано право власності на зазначену частину вказаної будівлі як на окремий об`єкт права власності, а не як на частку. Тобто цим рішенням було одночасно виділено частку майна з спільної часткової власності. Зважаючи на те, що вказаний об`єкт перебував у спільній частковій власності двох осіб правонаступниками яких є відповідач та третя особа на стороні відповідача, оскільки рішенням суду було визнано право власності ВАТ «Ощадбанк» на належну йому частку, як на окремий об`єкт - по суті зазначеним рішенням було здійснено поділ майна. Вказаний юридичний факт відповідно до приписів частини 2 статті 367 ЦК України припинив право спільної часткової власності на майно, а колишні співвласники набули право власності на окремі виділені об`єкти. Право власності ПАТ «Державний ощадний банк України» на належний йому об`єкт (частка - 1) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру. ВАТ «НСК «Оранта» не вжито заходів для вчинення відповідних реєстраційних дій внаслідок чого воно продовжувало вважатись власником частки об`єкта, який по суті став двома окремими об`єктами права власності. Відтак офіційні відомості щодо статусу майна не відповідають фактично існуючим у зв`язку з вказаним рішенням суду. Зазначений об`єкт розміщений на земельній ділянці площею 0,06 га, яка відповідно до Акту на право постійного користування серія ІІ-ЗК № 002239 від 25.10.1999 була надана в постійне користування HACK «Оранта». 29.09.2020 року листом №08-04-16/9300 HACK «Оранта» звернулась до Воловецької селищної ради із заявою про добровільну відмову від права постійного користування вказаною земельною ділянкою із подальшим оформленням землекористування на позивача. Водночас Воловецька селищна рада відмовляється розглядати зазначене питання мотивуючи тим, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем зареєстровано право власності на 1/2 об`єкта, а не окреме майно. Зазначення в Державному реєстрі про право власності на 1/2 об`єкта значно ускладнює реалізацію правомочностей власника майна. 24.09.2021 року позивач звернувся до державного реєстратора Воловецької селищної ради із заявою про реєстрацію за ним права власності на вказане майно як на окремий об`єкт. Рішенням державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 30.09.2021 року №60674711 відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . З урахуванням наведеного, просить суд позов задоволити.

Позивач та його представник ОСОБА_1 у судове засідання не з?явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому визнає фактичні обставин справи, щодо задоволення позову не заперечує, просить справу розглянути без участі Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта» .

Представник третьої особи акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на розгляд справи не з?явився, надіслав до суду письмові пояснення з яких вбачається, що між AT «Ощадбанк» та ОСОБА_2 не виникало будь-яких спільних правовідносин та існує будь-яких взаємних прав та обов`язків, тому рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «HACK ОРАНТА» нe може вплинути на права або обов`язки AT «Ощадбанк» щодо будь-якої із сторін у спорі. Просить справу розглянути без участі представника третьої особи.

Третя особа державний реєстратор прав на нерухоме майно Воловецької селищної ради Закарпатської області Кравець М.І. на розгляд справи також не з?явилась, подала до суду письмові пояснення по суті позову, в яких повідомила про відсутність заперечень щодо фактичних обставин справи та відсутність заперечень щодо задоволення позову.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2020 року між позивачем ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» укладено Договір купівлі-продажу. Предметом цього договору, відповідно до пункту 1.3. Договору є нерухоме майно: адмінбудинок основна частина літера «А», гараж літера «Б», вбиральня літера «В», загальна площа нежитлової будівлі 145,80 кв.м. Відповідно до пункту 1.1 Договору вказаний об`єкт становив 1/2 частку у праві власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного договору було зареєстровано право власності позивача ОСОБА_2 на вказаний об`єкт, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 226006592 від 29.09.2020 р.

Як вбачається із матеріалів справи АТ «Державний ощадний банк України» є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2010 року справа №11/117 .

Позивач зазначає, що є єдиним власником нерухомого майна, придбаного згідно Договору купівлі-продажу, фактично зареєстрований як власник 1/2 його частини, за відсутності будь-яких інших співвласників. Пояснює, що така ситуація виникла внаслідок того, що об`єкт нерухомого майна перебував у спільній частковій власності двох осіб- Інспекції Держстраху, правонаступником якого є продавець та Воловецькій центральній ощадній касі, правонаступником якого є АТ "Державний ощадний банк України".

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2010 року справа №11/117 визнано право власності ВАТ "Ощадбанк" на належну йому частку, як на окремий об`єкт. По суті зазначеним рішенням було здійснено поділ майна. Позивач вважає, що вказаний юридичний факт відповідно до приписів ч.2 ст.367 ЦК України припинив право спільної часткової власності на майно, а колишні співвласники набули право власності на окремі виділені об`єкти.

Крім цього, позивач звертає увагу, що право власності ПАТ "Державний ощадний банк України" на належний йому об`єкт (частка 1) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру. ВАТ "НСК "Оранта" не було вжито заходів для вчинення відповідних реєстраційних дій внаслідок чого воно продовжувало вважатись власником 1/2 об`єкта, який по суті став двома окремими об`єктами права власності. Відтак офіційні відомості щодо статусу майна не відповідають фактично існуючим у зв`язку з вказаним рішенням суду.

Зазначення в Державному реєстрі про право власності на 1/2 об`єкта значно ускладнює реалізацію правомочностей власника майна позивачу. 24.09.2021 року позивач звернувся до державного реєстратора Воловецької селищної ради із заявою про реєстрацію за ним права власності на вказане майно як на окремий об`єкт. Рішенням державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 30.09.2021 року № 60674711 відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма Конституції кореспондується зі ст. 321 ЦК України.

Згідно із ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 3 ст. 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майне припиняється. За відсутності згоди співвласників на поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів судового захисту цивільних прав і інтересів, тому вимоги про визнання права власності на цілу частку об`єкта нерухомого майна, є таким, що узгоджується з вимогами законодавства.

У відповідності до усталеної практики ЄСПЛ, реальна загроза порушення права особи, що пов`язана із настанням або ненастанням певної обставини, прирівнюється до порушення прав особи. ЄСПЛ визнає порушенням саму загрозу виникнення такого порушення у майбутньому і поширює статус "жертви порушення прав" на потенційну жертву. Критерії, за яких потенційне порушення прав прирівнюється до такого порушення чітко визначаються практикою Європейського суду з прав людини.

У справі Malone v. the United Kingdom (№ 8691/79, Рішення від 2 серпня 1984) ЄСПЛ зазначив, що наявність законодавчо обумовленого підґрунтя для порушення прав особи саме по собі становить порушення прав особи, незалежно від того чи було здійснено безпосереднє втручання у права особи (пар. 64).

У справі Sejdic and Finci v. Bosnia and Herzegovina (№27996/06 34836/06, рішення від 22 грудня 2009) ЕСПЛ визнав порушенням наявність законодавчо обумовлених передумов, що б перешкоджали Заявнику реалізувати свої права у разі, якщо останній виявить бажання реалізувати свої права у майбутньому. Суд виходив з того, що сукупність об`єктивних обставин справи дозволяє зробити припущення, що існує реальна можливість того, що Заявник може забажати реалізувати свої права у майбутньому (пар. 29).

Таким чином, у відповідності до практики ЄСПЛ, порушенням права особи є наявність усіх законодавчо обумовлених передумов для такого порушення, навіть у разі коли потенційне порушення пов`язується із гіпотетичною обставиною, що може настати або не настати.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З наданої копії витягу від 29.09.2020 №226006592 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності стверджується, що 29.09.2020 року приватним нотаріусом Київського МНО Бондар Т.М. зареєстровано за ОСОБА_2 право приватної власності (розмір частки 1/2) на об`єкт нерухомого майна (нежитлова будівля, реєстраційний номер об`єкта 215) за адресою: АДРЕСА_1 , додаткові відомості: адмінбудинок основна частина літера "А", гараж літера "Б", вбиральня літера "В", загальною площею 145, 60 м.кв. Підставою для державної реєстрації зазначено договір купівлі- продажу від 29.09.2020 №4609.

Одночасно за АТ "Ощадбанк" зареєстровано право приватної власності (розмір частки 1/2) на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта 215) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 422, 38 кв.м (літера "А" три поверхи), що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності від 25.08.2010 та 18.04.2018 р. Підставою для державної реєстрації права зазначено рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2010 у справі №11/117.

З наведеного вбачається, що позивач та АТ "Ощадбанк" володіють на правах власників різними об`єктами нерухомого майна, які мають індивідуальні характеристики щодо площі, опису майна, підстав набуття, однак з однаковою поштовою адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, з технічних паспортів, наданих сторонами, вбачається, що об`єкт нерухомого майна АТ "Ощадбанк" та об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 не мають спільних приміщень, а також розташовані на різних земельних ділянках.

Разом з тим, в силу вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наведених вище мотивів та підстав.

Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем та його представником не заявлено.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 подану в інтересах ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Національна страхова компанія "Оранта", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", державного реєстратора прав на нерухоме майно Воловецької селищної ради Закарпатської області Кравець Марини Іванівни про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 на нерухоме майно адмінбудинок, виділення в натурі ОСОБА_2 в окремий об?єкт адмінбудинок та визнання права власності на окремий об?єкт адмінбудинок - задоволити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 на нерухоме майно адмінбудинок основна частіша літера «А», гараж літера «Б», вбиральня літера «В», загальна площа нежитлової будівлі 145,80 (сто сорок п`ять цілих і вісімдесят сотих) кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити в натурі ОСОБА_2 в окремий об`єкт адмінбудинок основна частина літера «А», гараж літера «Б», вбиральня літера «В», загальна площа нежитлової будівлі 145,80 (сто сорок п`ять цілих і вісімдесят сотих) кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на окремий об`єкт - адмінбудинок основна частина літера «А», гараж літера «Б», вбиральня літера «В», загальна площа нежитлової будівлі 145,80 (сто сорок п`ять цілих і вісімдесят сотих) кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_2 ;

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта», місце знаходження: 02081, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, корпус Г, м. Київ, ;

третя особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, ;

третя особа: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Воловецької селищної ради Закарпатської області Кравець Марина Іванівна, місце знаходження: вул. Пушкіна, №11 смт. Воловець Мукачівський район Закарпатська область.

Суддя Павлюк С.С.