Справа № 467/1237/20
Провадження № 2/467/57/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника органу опіки та піклування Благодатненської сільської ради Колос А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Благодатненської сільської ради, орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що він з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2018 року по 14 травня 2020 року, від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення шлюбних відносин їхній син проживає разом з відповідачем, а він проживає окремо. Відразу після того як він почав проживати окремо від відповідача, остання почала створювати йому перешкоди у побаченнях з сином: дозволяла побачення виключно на власний розсуд і частково відмовляла без будь-яких причин. З огляду на таку поведінку відповідача він у січні 2019 року звернувся з заявою до Арбузинської райдержадміністрації та рішенням № 3 від 30 січня 2019 року комісії з питань захисту прав дитини був встановлений порядок зустрічей щовівторка та щосереди з 11 години до 14 години за місцем проживання дитини. Однак відповідачем це рішення не виконувалось, тому він 03 серпня 2020 року звернувся до органу опіки та піклування Благодатненської сільської ради. 10 серпня 2020 року рішення виконавчого комітету Благодатненської сільської ради № 53 було встановлено спосіб його участі у спілкуванні і вихованні дитини побачення щовівторка та щосереди з 11 години до 16 години. Посилаючись на те, що відповідач продовжує не виконувати рішення органу опіки та піклування і перешкоджати йому у зустрічах з дитиною, чим порушує його конституційні права як батька на участь у вихованні дитини, спілкування з ним, він має за місцем свого проживання умови для зустрічей з дитиною, а також автомобіль для перевезення сина до свого місця проживання, прохав встановити наступний порядок його участі у спілкуванні та вихованні сина шляхом надання побачень: у перші та треті вихідні кожного місяця з 16 години п`ятниці до 19 години неділі та через одну середу з 14 години до 19 години, 8 і 9 січня кожного року, а також в день народження сина 03 вересня кожного року з 17 до 18 години в місці, де буде перебувати дитина, та один місяць влітку з можливість відвідування місць відпочинку.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому відповідачем позовні вимоги визнані частково. Позивач вказувала на те, що позивач припинив проживати з відповідачем 4 жовтня 2018 року, коли дитині виповнився один місяць, від надання матеріальної допомоги на утримання дитини позивач ухилявся, тому відповідач вимушена була звернутися до суду. Позивач у період часу з 17 листопада 2020 року по 22 січня 2021 року жодного разу не відвідував дитину. Заперечувала те, що нею чинились перешкоди позивачу щодо зустрічей з дитиною. Вказала, що дитина хворіє на генетичну хворобу алергічний атопічний дерматит в стадії нестійкої ремісії, багато факторів зовнішнього середовища можуть спровокувати виникнення захворювання: чутливість до пилкових, побутових, харчових та інших алергенів. Вказала, що позивач не має необхідних знань для своєчасного попередження, виявлення та усунення можливих спалахів дерматиту. Таким чином, побачення дитини з батьком у відсутності матері може спровокувати у дитини спалах дерматиту, який може вплинути на поведінку дитини та стан її здоров`я. Пропонувала наступний порядок участі позивача у спілкуванні з сином: перша та третя субота і друга та четверта неділя з 10 години до 13 години та в день народження сина 03 вересня кожного року з 10 до 12 години в місці, де буде перебувати дитина, в присутності матері.

Позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач зазначив, що кілька місяців не буде залишати сина на ночівлю у себе, а буде відвозити відповідачу, поки дитина не звикне до нього. Вважає, що порядок побачень з дитиною, який відповідач прохає визначити суд, посилаючись на наявність у дитини алергічного дерматиту, являється маніпуляцією зі сторони відповідача, оскільки фактично перед хворобою дитини відповідач знаходиться в абсолютно рівних умовах разом з позивачем, так як батько теж піклується здоров`ям свого сина, відвідує лікаря, цікавиться в нього причинами хвороби сина, лікуванням, профілактикою і недопущенням виникнення симптомів захворювання у дитини. Позивач не має заборгованості зі сплати аліментів відповідачу. Щодо твердження відповідача про те, що він у період з 17 листопада 2020 року по 22 січня 2021 року не відвідував сина, вказав, що з огляду на умови, в які він був поставлений під час цих побачень в присутності матері, біля воріт її будинку, при мінусовій температурі повітря він лише вітався з сином, хвилинку-дві поговорив з ним та відправляв його в будинок, щоб той не змерз. Дитина прихильна до нього, радіє побаченням, біжить до нього як тільки його бачить.

У судовому засіданні позивач надав пояснення про те, що його колишня дружина разом зі своїм співмешканцем проживають окремо від нього. У 2020 році останній раз він бачив сина у листопаді. Тоді зустріч з сином проходила за воротами будинку позивача. Він прохав її дозволу на те, щоб забрати дитину до себе додому, оскільки йшов сніг, однак вона йому відмовила у цьому. Співмешканець почав кричати на нього, мати дитини залишила їх та пішла до будинку. Аліменти на дитину він сплачує, працює. Зустрічі з сином раніше проходили за рішенням Благодатненської сільської ради, однак відповідач не виконує вказане рішення та вимагає від нього, щоб при зустрічах його з дитиною були присутні працівники поліції або соціальної служби. З листопада 2020 року до травня 2021 року він з сином не зустрічався, оскільки співмешканець провокує його на бійку. Він проживає у с.Воєводське у будинку разом з батьками, де є окрема кімната для дитини. З дитиною він проводив найбільше часу дві три години за місцем проживання відповідача. Вважає, що хвороба дитини на алергію не може перешкоджати його зустрічам з дитиною без присутності матері. Він відвідував сам особисто лікаря з приводу алергії сина та отримав виписку про його хворобу.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги, пояснив, що рішення Благодатненської сільської ради щодо побачень батька з дитиною відповідачем не виконується через наявність конфліктної ситуації між сторонами, в т.ч. і з-за поведінки співмешканця матері дитини. Права батька дитини рівні з правами матері, потребують захисту права дитини на сім`ю. Позивач останній раз зустрічався з дитиною у травні 2021 року за місцем свого проживання за дозволом матері, зустріч тривала більше трьох годин.

Відповідач позовні вимоги визнала частково, пояснила, що дитина хворіє з чотирьох місяців на атопічний алергічний дерматит, пов`язаний з висипаннями на шкірі внаслідок реакції організму на певні продукти харчування, цвітіння дерев, жару. Вона не перешкоджала позивачу у зустрічах з дитиною до того, поки він не починав сварок. Адже кожен раз при зустрічах з дитиною позивач затівав сварки з нею. 18 листопада 2020 року позивач зустрічався з дитиною, яка нещодавно перехворіла на вітрянку, за рекомендацією лікаря вона відпустила сина на годину до нього, їхня зустріч проходила на вулиці. Позивач захтів забрати сина до себе додому, однак приїхав її співмешканець та почав сваритися з ним. Не заперечувала щодо вимог позивача щодо зустрічей у перші та треті вихідні кожного місяця протягом неповного дня, посилаючись на те, що дитина не досягла трирічного віку та хворіє, щодо зустрічей у середу не погодилася з часом, визначеним позивачем з 14 години до 19 години, посилаючись на те, що, можливо, дитина буде відвідувати дитячий садочок, не заперечувала щодо вимог позивача щодо зустрічей в день народження сина 03 вересня кожного року з 17 до 18 години в місці, де буде перебувати дитина, а також 8 і 9 січня кожного року.

Представник відповідача підтримав позицію відповідача, при прийнятті судом рішення просив врахувати вік дитини, наявність у нього захворювання, а також те, що батько спілкувався з дитиною нетривалий час, не спілкувався з дитиною протягом останніх шести місяців, дитина не повністю сприймає його як батька. Підтвердив, що позивач останній раз зустрічався з дитиною у травні 2021 року за місцем свого проживання за дозволом матері, зустріч тривала більше трьох годин.

Представник органу опіки та піклування Благодатненської сільської ради Колос А.А. підтримала наданий вказаним органом висновок по справі.

Вислухавши сторони, представників сторін, свідка ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 червня 2018 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 14.

14 травня 2020 року рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області шлюб між ними розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюб у сторін народився син ОСОБА_7 , про що Первомайським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Миколаївській області 04 вересня 2018 року складено актовий запис за № 179.

Фактичне спільне проживання сторони припинили з жовтня 2018 року, син залишився проживати разом з матір`ю.

Між позивачем ОСОБА_1 та його колишньою дружиною та її співмешканцем виникають непорозуміння та сварки з питань спілкування батька з сином.

Питання участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини було предметом розгляду 30 січня 2019 року комісії з питань захисту прав дитини Арбузинської районної державної адміністрації, якою було рекомендовано ОСОБА_3 належним чином виконувати свої обов`язки по відношенню до дитини, стежити за станом її здоров`я та розвитком, надати час побачення ОСОБА_1 з сином щовівторка та щосереди з 11 години до 14 години за місцем проживання дитини, також було рекомендовано ОСОБА_1 належним чином виконувати свої обов`язки по відношенню до дитини, з повагою ставитися до матері дитини та старших дітей, які проживають в цій родині, питання виховання сина вирішувати мирним шляхом.

Крім того, 10 серпня 2020 року рішенням виконавчого комітету Благодатненської сільської ради № 53 було встановлено спосіб участі позивача у спілкуванні і вихованні дитини шляхом надання побачень щовівторка та щосереди з 11 години до 16 години, зобов`язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня та стану здоров`я.

Також, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що їй як спеціалісту Благодатненської сільської ради відомо, що неодноразово з боку відповідача висувалися вимоги про її присутність при зустрічах батька з дитиною. Також їй відомо про те, що відповідач відмовляла позивачу у зустрічах з дитиною, посилаючись то на хворобу дитини, то на карантин, то на відсутність її вдома. Був випадок, коли вона разом з позивачем у день і час, визначений рішенням Благодатненської сільської ради прибули до будинку відповідача з метою проведення зустрічі батька з дитиною, однак на вулицю вийшов співмешканець відповідача та повідомив їх про те, що позивача немає вдома.

Крім того, про наявність конфлікту між сторонами свідчать і записи на відеодиску, переглянуті у ході судового засідання, з яких вбачається, що відповідач, будучи свідком конфліктів між позивачем та своїм співмешканцем щодо умов проведення побачень батька з сином, фактично самоусунулася від вирішення цього питання, надаючи своєму співмешканцю всі повноваження діяти на власний розсуд.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність позивачем наявність перешкод з боку відповідача у спілкуванні з дитиною.

Така поведінка відповідача, яка не виконує (незалежно від причин) рекомендований органом опіки та піклування порядок участі батька у спілкуванні та вихованні сина, є достатньою підставою для звернення позивача за судовим вирішенням спору за правилами статті 159 СК України.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно; батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року № 31111/04 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування Благодатненської сільської ради за 22 березня 2021 року (а.с.93) суд не приймає до уваги та вважає його неналежним доказом, оскільки він не відповідає вимогам пункту 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 в редакції від 3 жовтня 2018 року, за змістом якого під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Благодатненської сільської ради, який затверджено рішенням виконавчого комітету Благодатненської сільської ради № 42 від 19 квітня 2021 року, орган опіки та піклування вважав доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_7 наступним чином: перші та треті вихідні кожного місяця з 16 години суботи до 19 години неділі та через одну середу з 16 години до 19 години, 8 і 9 січня кожного року, а також в день народження сина 03 вересня кожного року з 17 до 18 години в місці, де буде перебувати дитина, та 15 днів влітку з можливість відвідування місць відпочинку за місцем проживання батька.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Встановлені обставини, характер взаємовідносин сторін, необхідність дотримання інтересів дитини, її віку, можливості та побажання батьків тощо, свідчать про те, що врегулюванню підлягають конкретно визначені дні тижня та часи доби для побачень з дитиною, місце спілкування та присутність інших осіб.

При вирішенні питання про те, чи може бути обмежене спілкування батька з сином присутністю матері, суд виходить з того, що таке обмеження застосовується в тих випадках, якщо це викликано інтересами дитини (частина 2 статті 159 СК України).

Проте будь-яких доказів такої необхідності (невміння спілкуватись з дитиною наодинці, недостатній догляд та увага до дитини, негативний вплив з боку позивача або інші перешкоди) відповідачем не доведено.

Такий підхід до вирішення спору буде сприяти уникненню конфліктних ситуацій між батьками та дасть можливість використовувати виділений час для задоволення потреби дитини у любові та розумінні.

В той же час, враховуючи те, що малолітній син сторін, на час розгляду справи не досяг 3-річного віку (2 роки 9 місяців), з місячного віку проживає окремо від батька, батько дитини за рішенням органу опіки протягом 2019-2020 років періодично, а у 2021 році один раз зустрічався з дитиною, прив`язаність дитини до матері у такому віці, наявність неприязних відносин між батьками, неможливість безконфліктного проведення зустрічей з батьком за місцем проживання матері через поведінку співмешканця щодо позивача, проживання батьків дитини у одному населеному пункті за віддаленістю 1 км один від одного, наявність умов за місцем проживання батька для перебування дитини, а також відсутність доказів того, що побачення дитини з батьком у відсутності матері може провокувати у дитини психоемоційний стрес, який може вплинути на поведінку дитини, стан її здоров`я та відносини з оточенням та у родині, суд вважає необхідним визначити, що побачення батька з дитиною наразі має проходити у відсутності відповідача.

Запропонований органом опіки та піклування порядок, який передбачає щотижневі побачення батька з сином як у вихідні так і будні дні, відповідає позовним вимогам позивача.

Проте, враховуючи, що через неправомірну поведінку матері дитина не в достатній мірі отримувала спілкування з батьком, з метою налагодження більш близьких стосунків між батьком і дитиною суд вважає за можливе встановити перші шість місяців після набрання судовим рішенням законної сили днями побачень:першу та третю суботу місяця з 10 години по 18 години, в подальшому - перший та третій тиждень місяця з 16 години суботи по 12 годину неділі.

Суд також погоджується з висновком органу опіки та піклування про те, що спілкування батька з дитиною через одну середу має відбуватись з 16 до 19 години.

Щодо позовних вимог про надання побачень батька з дитиною 8 і 9 січня кожного року, а також в день народження сина 03 вересня кожного року з 17 до 18 години, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, поскільки вони визнані відповідачем у судовому засіданні та не суперечать інтересам дитини.

Разом з тим суд, враховуючи вік дитини та період налагодження стосунків дитини та батька, вважає вимоги щодо самостійного літнього оздоровлення дитини передчасними.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

З наявної у справі виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що дитина ОСОБА_7 має діагноз атопічний дерматит. Враховуючи те, що зі слів відповідача прояви хвороби можуть відбуватися в т.ч. і через харчування продуктами червоного кольору, коров`ячим молоком, внаслідок чого дитина потребує гіпоалергічної дієти, то з урахуванням того, що відповідач звертався до лікаря з приводу цієї хвороби дитини, отримав відповідну виписку від лікаря, обізнаний з його рекомендаціями щодо харчування дитини, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язок з дотримання ним режиму харчування дитини у ході зустрічей.

Суд вважає, що визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідає віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини тана даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надавши йому побачення з дитиною, в т.ч. за місцем проживання батька без присутності матері за умови дотримання ОСОБА_1 режиму харчування дитини: перші шість місяців після набрання судовим рішенням законної силипершу та третю суботу місяця з 10 години по 18 години, в подальшому - перший та третій тиждень місяця з 16 години суботи по 12 годину неділі; через одну середу з 16 години до 19 години, 8 і 9 січня кожного року, а також в день народження сина 3 вересня кожного року з 17 до 18 години в місці, де буде перебувати дитина.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Рябоконево Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 к.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива