Провадження № 2/752/639/21
У Х В А Л А

Іменем України

11.03.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.

з участю секретаря Оджубейської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди ,

в с т а н о в и в:

позивач в жовтні 2018 року звернувся Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 30.11.2016 року о 19 год. 30хв. в м. Києві на вул. Саперно-Слобідській, інспектор роти №2 батальйону №1 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенант поліції Ткаченко Денис Анатолійович керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці свого маневру, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Вольво», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.10.1, 10.3 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ст.124 КУпАП України.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2017 року у справі №752/21116/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно з висновком експертного дослідження від 09.01.2018 року № 19/13-1/129-ЕД/17 вартість матеріального збитку, завданого Департаменту патрульної поліції, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 16 434,59 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 16 434,59 грн., посилаючись на норми статей 1166, 1187, 1192 ЦК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.10.2018 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

01.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого останній вказує, що в момент ДТП та завдання матеріальної шкоди, виконував службові обов`язки під час патрулювання в складі екіпажу патрульного автомобіля. Зазначає, що основним НПА, який регулює діяльність національної поліції є ЗУ «Про Національну поліцію», у якому відсутня норма щодо порядку і розміру матеріальної відповідальності поліцейських.

Також зазначає, що підстав для стягнення з нього матеріальних збитків немає, а висновок експертного дослідження про розмір матеріальної шкоди, що наданий позивачем, підготовлений без участі відповідача. Стверджує, що позивач звернуся до суду з пропуском встановленого строку.

16.04.2019 на адресу суду надійшла відповідь Департаменту патрульної поліції на відзив ОСОБА_1 .

05.09.2019 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.2016 року о 19 год. 30хв. в м. Києві на вул. Саперно-Слобідській, інспектор роти №2 батальйону №1 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенант поліції Ткаченко Денис Анатолійович керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці свого маневру, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Вольво», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.10.1, 10.3 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ст.124 КУпАП України.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.02.2017 року у справі №752/21116/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно з висновком експертного дослідження від 09.01.2018 року № 19/13-1/129-ЕД/17 вартість матеріального збитку, завданого Департаменту патрульної поліції, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 16 434,59 грн.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення), це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (пункти 1, 2, 8 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Стаття 60 Закону визначає, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 якого публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування; а частиною четвертою статті 19 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Таким чином, відповідач у справі, що розглядається, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоду державі в особі Департаменту патрульної поліції, шляхом пошкодження майна у період здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі з тих підстав, що цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків.

Відповідний правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, провадження № 11-892апп18, від 13 лютого 2019 року № 636/93/14-ц, провадження № 14-524цс18.

Таким чином, суд відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закриває провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.255 ЦПК України,

у х в а л и в:

провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя