справа № 399/590/20
провадження № 2/399/15/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання Аксьонової К.С.,

за участі представника позивача, адвоката Горобець О.Л.,

представника відповідача, адвоката Супруна Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Славута» про визнання договору оренди землі недійсним, з урахуванням змін наведених у заяві про зміну предмета позову про усунення перешкод у користуванні майном шляхом витребування земельної ділянки та визнання недійсною державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (справа № 399/590/20),

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Горобець О.Л., звернувся до суду з позовною заявою до Фермерського господарства «Славута» про визнання договору оренди землі недійсним в якій просить визнати недійсним договір оренди землі від 15.01.2015 року укладений між ним та ФГ "Славута", право оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.02.2015 року за №8744286 та скасувати державну реєстрацію речового права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ФГ «Славута» та ОСОБА_1 від 15.01.2015 року щодо земельної ділянки, площею 4,0683 га, кадастровий номер :02:000:0811.

Враховуючи прийняту заяву про зміну предмета позову позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні належним Позивачу майном, шляхом витребування у Фермерського господарства «Славута» (28131, Кіровоградська область, Онуфріївський район, с. Зибкове, вул. Леніна, 40, ) земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0811 загальною площею 4,0683 га, яка розташована на території Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області; - визнати недійсною державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0811, що виникла на підставі договору оренди землі від 15.01.2015 року укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Славута», номер запису про інше речове право: 8744286 від 13.02.2015 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.12.2014 року ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0811 загальною площею 4,0683 га, яка розташована на території Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер 2227, виданого 19.12.2014 року Онуфріївською державною нотаріальною конторою. На момент отримання спадщини Позивачу було лише 19 років, він проходив навчання у Кіровоградському інституті розвитку людини та проживав у м. Кропивницькому і був зосереджений на питаннях здобуття освіти та роботи, тому на той момент не мав чіткого плану як використовувати успадковану ділянку. Оскільки у його батьків також перебувають у власності земельні ділянки розташовані на території Зибківської сільської ради, які вони обробляли самостійно, він вирішив, що на період його навчання він залишить дані ділянки у користуванні батьків, які проживають у с. Зибкове, а до питання використання та розпорядження земельною ділянкою повернеться пізніше. Але, навесні 2020 року позивачу стало відомо, що належна йому земельна ділянка фактично обробляється ФГ «Славута». Після звернення до відповідача йому повідомили, що належна йому земельна ділянка використовується на підставі укладеного та зареєстрованого договору оренди землі. Отримавши від відповідача (у відповідь на адвокатський запит) копію договору оренди землі від 15.01.2015 року укладений між ФГ «Славута» та ОСОБА_1 , копію акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без дати, копію акту про передачу та прийом земельної ділянки без дати, копію уточненого розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, копію розрахунку орендної плати за 2017 рік та 2018 рік, копію платіжної відомості з орендної плати за 2017 рік та копію відомості на виплату орендної плати за 2018 рік та ознайомившись з даними документами, позивач стверджує, що договір оренди землі від 15.01.2015 року, номер запису про інше речове право в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8744286 від 13.02.2015 року, Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без дати, акт про передачу та прийом земельної ділянки без дати він не підписував, підписи у договорі виконані не ним, а іншою особою. Також позивач стверджує, що не отримував кошти за використання належної йому земельної ділянки, підпис у графі №5 Відомості на виплату готівки №11 орендна плата за 2018 рік виконаний не ним, а іншою особою, підпис у графі №3 Платіжної відомості №5 орендна плата за 2017 рік також виконаний не ним. Платіжної відомості по виплаті орендної плати за 2019 рік відповідач не надав, орендна плата за 2019 рік взагалі не виплачувалась. Повноваження за довіреністю на підписання договору оренди землі та отримання орендної плати позивач нікому не надавав.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що укладення договору оренди землі від 15.01.2015 року за відсутності його волевиявлення, порушує його законні права як власника земельної ділянки та є підставою для визнання такого правочину недійсним посилаючись на ст. ст. 202 (ч.1), 203 (ч.3), 407 (ч.1), 627, 628, 638 ЦК України. Також посилаючись на норми Закону України «Про оренду землі» та Земельного кодексу України позивач стверджує, що як власник земельної ділянки договір оренди землі та акти він не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, що свідчить про відсутність його вільного волевиявлення на укладення з відповідачем оспорюваного правочину.

Посилаючись на п.7.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) представник позивача зазначає, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призвела до ефективного захисту його прав чи інтересів. У вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вважала відступити від висновку, висловленого в постанові Верховного суду України від 22.04.2015 року у справі №6-48цс15, зазначивши, «що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено». Оскільки позивачем оспорюється факт укладання правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а при вирішенні спору про захист права, яке позивач вважав порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Враховуючи підстави позову, зміст і характер відносин між учасниками справи, те що спірний договір позивач не підписував та, відповідно, з істотними умовами договору не погоджувався, тому спірний договір не є укладеним. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Та, зазначає позивач, що оскільки договір оренди землі від 15.01.2015 року є неукладеним, тому саме з цих підстав підлягає скасуванню державна реєстрація (записів) договору оренди землі, проведена 13.02.2015 року.

14.08.2020 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви у десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.37-40 т.1).

Ухвалою суду від 09.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали (а.с.65-67 т.1).

Ухвалою суду від 09.10.2020 року прийнято заяву представника позивача адвоката Горобець О.Л. про зміну предмета позову у даній цивільній справі та постановлено розглянути позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Славута» про визнання договору оренди землі недійсним з урахуванням змін наведених у заяві про зміну предмета позову. Відповідно до вимог ст. ст.178, 191 ЦПК України встановлено відповідачу строк 15 днів (з дня вручення даної ухвали) на подачу відзиву (ст. 178 ЦПК України) і направлення його позивачу та до суду (а.с. 129-132 т.1).

08.10.2020 року представником відповідача, адвокатом Супруном Л.В. подано відзив на позовну заяву про визнання договору оренди землі недійсним з урахуванням отриманої відповідачем заяви позивача про зміну предмета позову. Разом з відзивом відповідачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с. 83-92 т.1).

27.10.2020 року від представника відповідача, адвоката Супруна Л.В. надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с. 155-158 т.1).

Ухвалою суду від 29.10.2020 року клопотання представника позивача, адвоката Горобець О.Л. про продовження строку підготовчого провадження задоволено. Продовжено строк підготовчого провадження у даній цивільній справі на тридцять днів. Встановлено позивачу десятиденний строк для подання відповіді на відзив з дня отримання копії цієї ухвали, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України та встановлено відповідачу десятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив на подання заперечення (а.с.176-177 т.1).

06.11.2020 року від представника позивача, адвоката Горобець О.Л. надійшло заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (а.с.188 т.1).

06.11.2020 року від представника позивача, адвоката Горобець О.Л. надійшла відповідь на відзив (а.с.200-201 т.1).

Ухвалою суду від 26.01.2021 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Горобець О.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Призначено у даній справі судово - почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.36-40 т.2).

Ухвалою суду від 09.04.2021 року відновлено провадження у даній цивільній справі (а.с.62 т.2).

Ухвалою суду від 05.05.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №399/590/20 та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 74-78 т.2).

Представник позивача, адвокат Горобець О.Л. в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги з урахуванням зміни предмета позову та пояснила суду, що 15.01.2015 року укладено договір оренди землі, де у графі Орендодавець зазначено про ОСОБА_1 . Враховуючи висновок експертизи, ОСОБА_1 вказаний договір не підписував. Відповідно істотні умови позивач не узгоджував, не знав про державну реєстрацію речового права. Як стало відомо позивачу у 2020 році, даний договір підписав його батько. Тому позивач вважає, що спірний договір є неукладеним, а державна реєстрація речового права є порушенням його права на користування належною йому на праві власності земельною ділянкою. Позивач повноваження на укладення договору від його імені іншій особі не надавав.

Посилаючись на ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України представник позивача зазначила, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Також зазначила, що позивач не надавав згоди з усіх істотних умов договору.

З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі 145/2047/16-ц від 16.06.2020 року представник позивача зазначила, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Та зазначила, що даний спірний договір не є укладеним. Він не пов`язаний з позбавленням права власності, а тому позивач має право на усунення перешкод у користування власністю.

З посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду від 05.08.2020 року у справі №125/702/17 (провадження №61-48842св18) представник позивача зазначила, що реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю. Та зазначила, що реєстрація права оренди, коли позивач не підписував спірний договір, не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню і державна реєстрація речового права.

Також представник позивача зазначила, що позивач не підписував договір оренди землі, не узгоджував істотних умов договору, тому в рамках негаторного позову просить задовольнити позовні вимоги. Саме з підстав ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України позивач вимагає усунення перешкод в користуванні належним йому майном, оскільки спірний договір не підписував, позовна давність не поширюється на вимоги, які ставляться у негаторному позові, і вимога про усунення перешкод в користуванні власністю не залежить від отримання чи не отримання будь-яких коштів, а лише залежить від відсутності істотних умов. Та, зазначила, що позивач не отримував орендну плату в рамках підписаного ним договору оренди землі.

Крім того, представник позивача зазначила, що судова практика, яка наведена відповідачем у відзиві на позов, жодним чином не стосується підстав даного позову та не може бути застосована до даного спору. У наведеній судовій практиці йде мова про спори щодо недійсності договорів оренди де не оспорювався факт волевиявлення. Підставами ж даного позову є те, що позивач взагалі не укладав, не підписував спірний договір, не узгоджував, як істотні умови договору так і не істотні умови договору, не виконував умови договору, тобто відсутнє волевиявлення позивача.

Також зазначила, що оплата це стадія виконання по договору, а тому не свідчить про факт укладення договору. У справі, що розглядається йде мова про правочин, який неукладений. Тому, факт отримання чи неотримання не впливає на подію неукладеного договору.

Враховуючи вищезазначене, посилаючись на норми цивільного та земельного законодавства України, зокрема на ст. 15, 16, 391, 627, 638 ЦК України, з урахуванням зміненого предмета позову представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме усунути перешкоди у користуванні належним позивачу майном, шляхом витребування у Фермерського господарства «Славута» (28131, Кіровоградська область, Онуфріївський район, с. Зибкове, вул. Леніна, 40, код ЄДРПОУ 31790762) земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0811 загальною площею 4,0683 га, яка розташована на території Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області; - визнати недійсною державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0811, що виникла на підставі договору оренди землі від 15.01.2015 року укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Славута», номер запису про інше речове право: 8744286 від 13.02.2015 року, та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір і витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Представник відповідача ФГ «Славута», адвокат Супрун Л.В. в судовому засіданні суду пояснив, що відповідач позовні вимоги, з урахуванням зміни предмета позову, не визнає та вважає, що позов не підлягає задоволенню. Посилаючись на судову практику, зокрема постанову ВС від 30.07.2020 року у справі №471/761/17-ц, на постанову ВСУ від 21.09.2016 року у справі №6-1512цс16, представник відповідача зазначив, що договір оренди землі не може бути визнаний неукладеним у разі, якщо сторони протягом певного часу його виконували. Та зазначив, що оскільки підписи у відомостях на виплату готівки №11 орендна плата за 2018 рік та у платіжній відомості №5 орендна плата за 2017 рік належать позивачу, що доведено висновком експертизи, то позивач виконував та визнавав даний договір, а тому порушення його прав немає. Одночасно представник відповідача зазначив, що позивач не надав докази того, що він не отримував орендну плату за 2015-2016 роки, відповідно вказує, що це є наслідком доведення, що позивач отримував орендну плату за 2015-2016 роки, і на даний час договір виконується. На думку представника відповідача договір оренди землі не може бути визнаний неукладеним у разі, якщо сторони протягом певного часу його виконували. Також представник відповідача пояснив, що відповідач, а саме голова ФГ «Славута» Половий І.Г. надав 4 екземпляра договору батькові позивача, ОСОБА_2 , для підписання усією сім`єю, тобто дружиною та синами. На наступний день ОСОБА_2 приніс 4 екземпляри договора та повідомив, що договора підписані, тому відповідач і вважав, що спірний договір підписав ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судовому засіданні також зазначив, що подану заяву про застосування наслідків спливу позовної давності подану 27.10.2020 року не підтримує.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду розповів, що йому відомо, що у власності сина є земельна ділянка. Спірний договір його син не складав, а підписав спірний договір він за свого сина ОСОБА_1 , і про зазначене свідок не повідомляв ОСОБА_1 , а повідомив лише у 2020 році. Істотні умови договору із сином не узгоджував, та не повідомляв про умови договору, все вирішував сам. Також зазначив, що спірний договір свідок за сина, позивача у справі, підписав вдома у відповідача. Зазначив, що позивач ОСОБА_1 ніколи не цікавився земельною ділянкою. Свідок також зазначив, що орендну плату за 2015-2017 роки від відповідача отримував він особисто, а за 2018 рік не отримував. Про виплату відповідачем орендної плати за 2019 рік свідкові нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду розповіла, що їй відомо, що у сина у власності є земельна ділянка розміром 4,06 га. Питанням укладення договору оренди землі займався її чоловік. Їй відомо, що з 2015 року земельна ділянка позивача знаходиться в користуванні у відповідача. Син, позивач у справі, ОСОБА_2 почав цікавитися своєю земельною ділянкою у 2020 році, до цього часу не цікавився та не задавав жодних запитань. Свідок позивачу про земельну ділянку нічого не говорила. Також зазначила, що земельна ділянка, яка їй належить на праві приватної власності в розмірі 4,07 га знаходиться в оренді у ФГ «Славута», договір оренди землі для підпису додому приносив чоловік, і вона його особисто підписувала.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, врахувавши, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів цивільної справи судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки розміром 4,0683 га, кадастровий номер :02:000:0811, яка розташована за адресою Зибківська сільська рада, Онуфріївського району, Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за №2227, виданого 19.12.2014 року, НАК 152675 (а.с.52) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31280622 від 19.12.2014 року ЕЕН 411523 (а.с.53).

З договору оренди землі від 15.01.2015 року, який укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Славута», в особі керівника Полового І.О., видно, що земельна ділянка площею 4,0683 га, у тому числі ріллі 4,0683 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:000:0811 передана в оренду орендарю ФГ «Славута», договір укладено на 7 (сім) років (а.с.54-55). Відповідно до п.46 зазначеного договору невід`ємними частинами договору є план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у використанні та встановлених земельних сервітутів (за наявності таких); акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; уточнений розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.. ОСОБА_1 на території Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області видно, що визначено склад земельних угідь, межі та розміри земельної ділянки № НОМЕР_1 за кадастровим номером :02:000:0811, площею 4,0683 га згідно кадастрового плану та схеми розміщення (а.с.57 та на звороті).

Відповідно до акта про передачу та прийом земельної ділянки, яка надається в оренду без дати видно, що даний акт складено про те, що орендодавець передав земельну ділянку № НОМЕР_1 га площею 4,0683 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення Зибківської сільської ради в користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орендарю (а.с.58).

Уточнений розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки №811 а.с.59.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №33688757 від 16.02.2015 року видно, що 13.02.2015 року за №8744286 зареєстровано речове право право оренди земельної ділянки. на підставі договору оренди землі б/н від 15.01.2015 року укладеного між ФГ «Славута» та ОСОБА_1 . Об`єктом іншого речового права є земельна ділянка загальною площею 4,0683 га, розташована за адресою Кіровоградська область, Онуфріївський район, Зибківська с/рада, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0811, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.60).

Відповідно до платіжної відомості №5 орендна плата за 2017 рік видно, що у рядку 3 наявна інформація про видачу орендної плати на ім`я ОСОБА_1 (а.с.61).

Відповідно до відомості на виплату готівки №11 орендна плата за 2018 рік видно, що у рядку 5 наявна інформація про видачу орендної плати на ім`я ОСОБА_1 (а.с.62).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №399/590/20 від 26.03.2021 року №756/757/1224/21-27 (а.с. 54-60 т.2) встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 , у досліджуваних документах, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_1 : у договорі оренди землі від 15 січня 2015 року, укладеному між ОСОБА_1 та ФГ «Славута» в особі керівника Полового Івана Олександровича (т.1, а.с. 140-143), який міститься на 4-му аркуші в графі «Орендодавець ___»; в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 на території Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від «___» ___ 2014 р. (Т.1, а.145), який міститься в графі «Власник земельної ділянки ОСОБА_1 ___»; в акті про передачу та прийом земельної ділянки, яка надається в оренду від «___» _____ 20___ року, укладеному між ОСОБА_1 та головою ФГ «Славута» Половим І.О. (т.1 а.146), який міститься в графі « ОСОБА_1 ___» виконані не самим ОСОБА_1 , а іншою особою, з деяким наслідуванням якихось справжніх підписів ОСОБА_1 (не виключаючи природної схожості досліджуваних підписних почерків). Підписи від імені ОСОБА_1 у відомості на виплату готівки №11 орендна плата за 2018 рік (Т.1, а.138), який міститься зі зворотної сторони в рядку №5 в колонці «Підпис про одержання»; у платіжній відомості №5 орендна плата за 2017 рік (Т.1, а.139), який міститься в рядку №3 в колонці «Підпис в одержанні», виконані самим ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

За визначенням частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті317 ЦК України). Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку, що також відповідає загальним вимогам вчинення правочину, визначеним цивільним законодавством України. При цьому орендодавцями земельних ділянок є, зокрема, громадяни, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті4 названого Закону).

Отже, користування земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Відповідно до ст. 203 ЦК України міст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 Земельного кодексу України).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-127цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судому у постанові від 11.06.2018 у справі № 151/117/17.

Крім того, у іншій постанові Верховного Суду України у справі № 6-162цс13 від 19.02.2014, вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами.

Позивач заперечує підписання з відповідачем договору оренди землі від 15.01.2015 року і волевиявлення на його укладення у нього не було. Висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №399/590/20 від 26.03.2021 року №756/757/1224/21-27 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 : у договорі оренди землі від 15.01.2015 року, акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 на території Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від «___» ___ 2014 р., в акті про передачу та прийом земельної ділянки, яка надається в оренду від «___» _____ 20___ року, виконані не самим ОСОБА_1 , а іншою особою, з деяким наслідуванням якихось справжніх підписів ОСОБА_1 (не виключаючи природної схожості досліджуваних підписних почерків). Тому з наведеного випливає, що підписання оскаржуваного договору оренди землі не відповідало волевиявленню позивача та було здійснено всупереч бажанню ОСОБА_1 , що свідчить про порушення істотних умов договору та його невідповідність вимогам ст. 203 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме необхідність обов`язкового повідомлення сторони про певні істотні умови договору та його державну реєстрацію, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом.

Отже, підпис в договорі оренди землі є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок вказаного, підписання правочину здійснюється кожною із сторін власноручно або власноручно уповноваженими на те стороною особами.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

В матеріалах справи відсутні дані, які вказували б на те, що особа, яка підписала оспорюваний правочин від імені ОСОБА_1 була його представником або ж виконала підпис з його відома.

Враховуючи предмет та підстави позову, в яких позивач наполягає на усуненні перешкод у користуванні належним йому майном шляхом витребування у Фермерського господарства «Славута» земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0811 загальною площею 4,0683 га, яка розташована на території Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської областіта визнання недійсною державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0811, що виникла на підставі договору оренди землі від 15.01.2015 року укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Славута», номер запису про інше речове право: 8744286 від 13.02.2015 року, враховуючи докази, які наявні в матеріалах справи, та враховуючи правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 16.06.2020 року №145/2047/16-ц та висновки колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.08.2020 року у справі №125/702/17, суд приходить висновку про неукладеність оспорюваного договору оренди землі та про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому суд приходить висновку, що задоволення викладених в позові вимог позивача призведе до ефективного захисту його прав та інтересів.

Застосування правових позицій суду касаційної інстанції про які зазначав представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов, при вирішенні даного спору не є можливим, оскільки у них розглядалися та врегульовані інші цивільно правові відносини.

В даній справі на підставі наданих та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про неукладеність договору оренди землі, оскільки договір оренди землі позивач не підписував, істотні умови договору не погоджував, що підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами. А тому, зазначені представником відповідача судова практика у відзиві на позов та підтримана така позиція у судовому засіданні, не може бути застосована до правовідносин, що виникли у даній справі.

Відповідно до вимог ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Понесені позивачем витрати становлять: 10296,60 грн. - витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи, 1681,60 грн. - оплата судового збору, які підтверджені документально, тому з урахуванням задоволених позовних вимог, з відповідача ФГ «Славута» на користь позивача необхідно стягнути 10296,60 грн. витрати за проведення судової експертизи та 1681,60 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 263-265, 352-354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 майном шляхом витребування у Фермерського господарства «Славута» (28131, Кіровоградська область, Онуфріївський район, с. Зибкове, вул. Леніна, 40, ) земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0811 загальною площею 4,0683 га, яка розташована на території Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області.

Визнати недійсною державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0811, що виникла на підставі договору оренди землі від 15.01.2015 року укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Славута», номер запису про інше речове право: 8744286 від 13.02.2015 року.

Стягнути з Фермерського господарства «Славута» () на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.)

Стягнути з Фермерського господарства «Славута» (ЄДРПОУ 31790762) на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судово - почеркознавчої експертизи у розмірі 10296,60 грн. (десять тисяч двісті дев`яносто шість гривень 60 коп).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фермерське господарство «Славута», , адреса місцезнаходження: 28131, Кіровоградська область, Онуфріївський район, с. Зибкове, вул. Леніна, буд. 40.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.06.2021 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко