Справа № 161/9105/21
Провадження № 2-о/161/175/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді - Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Луцька міська рада, про встановлення юридичного факту,

В С Т А Н О В И В:

19.05.2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 17.08.1997 року їй було надано земельну ділянку для садівництва площею 0,08 га, яка розташована у с. Заболотці, колишньої Заборольської сільської ради, яка наразі реорганізована шляхом приєднання до Луцької міської ради. На даний час вона має намір приватизувати свою земельну ділянку, у зв`язку з чим розробила на неї відповідну документацію. Однак, при зверненні з відповідною заявою про приватизацію, їй було відмовлено по причині помилкового написання її прізвища у правовстановлюючих документах на земельну ділянку. При цьому, вказану помилку неможливо усунути в позасудовому порядку. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт належності їй архівного витягу від 27.01.2021 року № 92/01.29 Державного архіву Волинської області з рішення сесії Шепельської сільської ради Луцького району від 17.08.1997 року № 14/2 «Про розгляд заяв по приватизації земельних ділянок громадянам», де у п. 10 її прізвище зазначено « ОСОБА_1 ».

До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 19).

Представник заінтересованої особи - Луцької міської ради до початку судового засідання також подала заяву в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, щодо задоволення заявлених вимог не заперечує (а.с. 20-21).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що згідно рішення Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області (протокол № 2) «Про надання земельних ділянок громадянам для садівництва» від 17.08.1997 року, ОСОБА_1 у приватну власність було надано земельну ділянку для садівництва площею 0,08 га (а.с. 8).

Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 10.12.2020 року, ТзОВ «Горизонт» 23.10.2020 року було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,0798 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с. Заболотці Волинської області (а.с. 9-13).

На обґрунтування заявлених вимог заявник ОСОБА_1 зазначає, що при зверненні з відповідною заявою про приватизацію вищевказаної земельної ділянки, їй було відмовлено у зв`язку із помилкою у написанні її прізвища у правовстановлюючих документах на земельну ділянку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із Архівного витягу з рішення сесії Шепельської сільської ради Луцького району від 17.08.1997 року № 14/2 «Про розгляд заяв по приватизації земельних ділянок громадянам», виданого 27.01.2021 року Державним архівом Волинської області за № 92/01.29, прізвище заявниці, як громадянки, якій передано для приватизації на території Шепельської сільської ради земельну ділянку площею 0,08 га, зазначено « ОСОБА_1 » (а.с. 7).

Із паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.01.1999 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області та ідентифікаційного коду, виданих на ім`я заявниці слідує, що вірне написання її прізвище є « ОСОБА_1 » (а.с. 3-5).

На переконання суду, наявність розбіжностей в написанні прізвища заявника, а саме: « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 », виникла при видачі Архівного витягу з рішення сесії Шепельської сільської ради Луцького району від 17.08.1997 року № 14/2 «Про розгляд заяв по приватизації земельних ділянок громадянам», яке є рукописним (написаним від руки), а відтак, через нечітке написання літер, допускає різне читання прізвища заявниці.

Виправити вищевказану розбіжність у позасудовому порядку не виявляється можливим, оскільки на день звернення до суду з даною заявою орган, що видав вищевказаний документ - Шепельська сільська рада Луцького району Волинської області, припинена шляхом реорганізації (а.с. 22).

Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з правом приватизації нерухомого майна.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Луцька міська рада, про встановлення юридичного факту є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Луцька міська рада, про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 Архівного витягу з рішення сесії Шепельської сільської ради Луцького району від 17.08.1997 року № 14/2 «Про розгляд заяв по приватизації земельних ділянок громадянам», виданого 27.01.2021 року Державним архівом Волинської області за № 92/01.29, в тексті якого зазначено «10. ОСОБА_1 «прізвище так у документі» - 0,08 га».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 16 червня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська