Справа№592/5587/21
Провадження №2-о/592/98/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м.Сум

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., з участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, заінтересовані особи Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт припинення трудових відносин з Управлінням Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька на підставі ст. 38 КЗпП України з 29.09.2016.

Свої вимоги мотивує тим, що з 18.03.2009 працювала в Управлінні Пенсійного Фонду України в Петровському районі м. Донецька. В липні 2012 року заявниця пішла у відпустку у звязку з вагітністю та пологами, а ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину - ОСОБА_2 та перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.В липні 2014 року у зв`язку з проведенням антитерористичної операції та активними бойовими діями ОСОБА_1 разом зі своєю родиною вимушена була виїхати з окупованої території до м. Суми, та на даний момент фактично проживає в м. Суми як внутрішньо переміщена особа. Заявниця неодноразово зверталася з заявами до заінтересованих осіб щодо вирішення питання про її звільнення за власним бажанням з 29.09.2016 відповідно до ст. 38 КЗпП України.Однак у зв`язку з тим, що поновити функціонування територіальних управлінь, які переміщені з тимчасово непідконтрольної території, на теперішній час немає можливості,рекомендовано звернутись до суду з позовом про розірвання трудових відносин в односторонньому порядку.Крім того Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька хоч і провело реєстрацію місцезнаходження за новою адресою, проте ведення діяльності не було розпочато, переведення працівників у встановленому законом порядку на роботу за новим місцезнаходженням також не забезпечено. На даний час заявниця не працевлаштована, перешкодою для цього є не оформлена належним чином трудова книжка. Заявниця не може самостійно розірвати трудові відносини, що порушує її права щодо реалізації права влаштуватися на роботу. Тому була вимушена звернутися до суду і просить встановити факт припинення трудових відносин.

У судове засідання заявник не з`явилася, представник заявника подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надіслав заяву, в якій зазначив що не є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька та не може бути заінтересованою особою у даній справі.

Представник заінтересованої особи Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З 18.03.2009 ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Управлінням Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька, запис про припинення трудових відносин відсутній, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , заповненої 25.08.1997. /а.с. 12-17/

В липні 2012 року заявник пішла у відпустку у звязку з вагітністю та пологами, а ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину - ОСОБА_2 , та перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В липні 2014 року у зв`язку з проведенням антитерористичної операції та активними бойовими діями ОСОБА_1 разом зі своєю родиною вимушена була виїхати з окупованої території до м. Суми, та на даний момент фактично проживає в м. Суми як внутрішньо переміщена особа. /а.с. 18-19/

27.09.2015 дитина заявниці - ОСОБА_2 , досягла трирічного віку, але у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді, ОСОБА_1 до 27.09.2016 залишилася доглядати за нею, про що повідомила рекомендованим листом від 07.10.2015 керівництво Управління та отримала повідомлення про вручення поштового відправлення 15.10.2015.

27.09.2016 дитині заявниці - ОСОБА_2 виповнилося чотири роки.

28.09.2016 заявниця направила на адресу начальника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області цінним листом із описом вкладення заяву про звільнення за власним бажанням з 29.09.2016 відповідно до ст. 38 КЗпП України. /а.с.20-21/

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на лист заявниці від 28.09.2016 повідомило, що відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям необхідно було забезпечити до 01.12.2014 переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їхуправління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.Управління Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька змінило юридичну адресу: АДРЕСА_1 .Керівний склад працівників означеного управління на сьогоднішній день відсутній. До функцій головного управління зобов`язання із оформлення трудових відносин працівників територіальних управлінь не входять. Поновити функціонування територіальних управлінь, які переміщені з тимчасово непідконтрольної території, на теперішній час немає можливості.Рекомендовано звернутись до суду з позовом про розірвання трудових відносин в односторонньому порядку. /а.с. 22-23/

27.10.2016 заявниця ОСОБА_1 повторно звернулася з листами до Об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Донецька та до Управління Пенсійного Фонду України в Петровському районі м. Донецька з приводу свого звільнення з посади начальника загального відділу УПФУ в Петровському районі м. Донецька. Враховуючи той факт, що трудова книжка знаходиться у неї, заявниця просила повідомити ш точний день та час, коли потрібно з`явитися для внесення у неї запису про звільнення. /а.с.24-25/

17.11.2016 Добропільське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України Донецької області повідомило заявницю, що на виконання наказу головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.11.2014 №178 «Про заходи щодо забезпечення реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595», управління ПФУ в Петровському районі м. Донецька провело реєстрацію місцезнаходження за юридичною адресою: АДРЕСА_2 , проте ведення діяльності за новою адресою не було розпочато, переведення працівників у встановленому законом порядку на роботу за новим місцезнаходженням також не забезпечено. Також повідомлено, що за даними відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - діяльність управління ПФУ в Петровському районі м. Донецька не припинено, відомості про правонаступників відсутні. Добропільське об`єднане управління не наділене повноваженнями щодо роботи з кадрами управління ПФУ в Петровському районі м. Донецька, тому порушене ОСОБА_1 в заяві питання не може бути вирішено. /а.с.26/

Так, згідно ст. 1 Закону України "Про боротьбу із тероризмом", передбачено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Такий наказ стосовно визначення районів проведення АТО був виданий - останній і чинний на поточний день є наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 N 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Це означає, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО.

При цьому в ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" вказано, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України"від 14 квітня 2014року N405/2014. У свою чергу рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України знаходиться під грифом "таємно". Водночас, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" визначено лише перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Так, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", територія м. Свердловськ (Довжанськ) Луганської області, є тимчасово окупованою територією.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996р. (ратифікована Україною 14.09.2006р.). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм.

Статтею 46 Конституції Українип ередбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема вільний вибір виду діяльності, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно з ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" N 1706-VII від 20.10.2014, який встановив гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах провстановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

З наданих суду доказів вбачається, що дійсно установа, де працевлаштована ОСОБА_1 знаходиться на непідконтрольній Україні території, діяльність її призупинена, при цьому у заявника відсутня можливість припинити трудові відносини в інший спосіб окрім звернення до суду.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 315-319 ЦПК України, суд вважає за необхідне встановити факт припинення трудових відносин, що необхідно заявнику для реалізації свого права на працю.

Керуючись ст. 21, 23, 24, 38, 231, 232 КЗпП України, ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 ), про встановлення факту, заінтересовані особи Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28 А, ), Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та Управлінням Пенсійного фонду України в Петровському районі м. Донецька на підставі ст. 38 КЗпП України з 29.09.2016.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.06.2021.

Суддя В.Г. Костенко