справа № 165/381/21
провадження №2/165/298/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Нововолинську Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 5 серпня 2003 року. Рішення Нововолинського міського суду у цивільній справі №165/1587/20 від 30.10.2020 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що за час спільного проживання сторонами було придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу було укладено 20 лютого 2013 року, та посвідчено приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Ж.С. за реєстровим номером 353. Право власності було зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно 20 лютого 2013 року, номер запису про право власності 179004. Договір купівлі-продажу було укладено ім`я ОСОБА_2 . Також вказує, за час шлюбу ними було придбано автомобіль марки RENAULT SCENIC, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 видане 28 березня 2018 року, орган видачі ТСЦ 0741. Зазначає що після розірвання шлюбу вони проживають окремо, та вона не має доступу до спірної квартири і позбавлена можливості користуватися автомобілем. Вважає, що оскільки вищезазначена квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіль марки RENAULT SCENIC, 2005 року випуску, були придбані сторонами, перебуваючи у шлюбі, тому Ѕ частина квартири та автомобіля належить їй на праві приватної власності. Оскільки вона не має іншого житла, вважає, що присудження грошової компенсації за Ѕ частину квартири не можливо. При цьому, вважає доцільним застосування поєднання способів поділу майна між подружжям, а саме, вона погоджується отримати грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля. У зв`язку з тим, що її права власника порушені, а саме відповідач не надає доступу до квартири та автомобіля, перешкоджає у користуванні квартирою, тому вона змушена звернутись до суду із позовом про визнання права власності на Ѕ частини квартири та стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частки автомобіля. Просить визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , припинити її право власності на 1/2 частку автомобіля марки Renault Scenic, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 (одну другу) вартості автомобіля марки Renault Scenic, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 57194 грн. і стягнути понесені судові витрати.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина четверта статті 71 СК України). У процесі поділу майна суди можуть одночасно застосовувати не один спосіб, а їх поєднання.

Системне тлумачення положень статті 69, 70, 71 СК України дає підстави застосовувати такий спосіб поділу майна, як поділ речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК Україниза умовизвернення подружжя(одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитнийрахуноксуду відповідної грошової суми. У разіколижоденізподружжя невчинивтакихдій,а неподільні речі неможутьбутиреальноподіленіміжними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні часткиподружжяв цьомумайнібезйогореальногоподілуізалишаємайно у їх спільній частковій власності.

Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України дає підстави дійти висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя про стягнення з іншого з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого у відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Враховуючи визнання позову відповідачами, що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд позов задовольняє.

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1780,26 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 890,13 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, решту судового збору в розмірі 890,13 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Також до стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що підтверджується документально (а.с.23,24)

Керуючись ст.ст. ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 142, ст. 200, ч.4 ст. 206, 263, 264 ЦПК України, на підставі ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 355, ст. 365, ст. 368, ст. 372, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля марки Renault Scenic, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 (одну другу) вартості автомобіля марки Renault Scenic, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 57194 (п`ятдесят сім тисяч сто дев`яносто чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 890 (вісімсот дев`яносто) грн 13 коп. сплаченого судового збору, 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу, всього 5890 (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 13 коп.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого 08 лютого 2021 року за квитанцією № 28285 в сумі 1780,26 грн., що становить 890 (вісімсот дев`яносто) грн 13 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення суду виготовлено 17 червня 2021 року.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук