Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1011/20
Провадження № 2/494/194/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання наймача таким що втратив право користування житловим приміщенням», -

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись до суду 05 жовтня 2020 р. із цим позовом, просила усунути їй перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання відповідача - ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На обґрунтування поданого позову посилалася на те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Також, у будинку є зареєстрованим, але з 2018 р. не проживає відповідач, який є її онуком, і який мешкає разом із своєю родиною по АДРЕСА_2 . Відповідач не користується належним їй житловим будинком, але добровільно зніматись з реєстрації не бажає.

Також, позивач просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити на підставах викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся неодноразово належним чином, але про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву на розгляд справи у його відсутності не подавав.

Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину виданим 29 вересня 2010 р., ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області. Спадкова справа №8/2010, зареєстрована в реєстрі за №1056. Свідоцтво про право на спадщину /реєстр. №1056 від 29 вересня 2010 р./ було зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», № запису 109а в книзі 52, «доп» стор.85.

Також, позивач є власником земельної ділянки площею 0,0559 по АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЛ №789418 виданим 09 серпня 2012 р. на підставі рішення Березівської міської ради Березівського району Одеської області від 18 листопада 2010 р. №44-V1

Як свідчить з господарської книги для прописки громадян, що проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 , з 24 жовтня 2018 р. у даному будинку є зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 .

Як свідчить з довідки виконкому Березівської міської ради Одеської області №2107 від 24 вересня 2020 р. у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає онук ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Положеннями ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Як зазначено у ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містять також положення ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Схожі правові позиції зазначені у ч.1 ст.383 ЦК України, за якою власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Разом з цим, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач тривалий час, а саме з 2018 р. не користується та не проживає належним позивачу будинком.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156, у поєднанні зі ст.64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391, ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст.405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Вирішуючи спір суд вважає встановленим, що позивач є належним власником будинку, а відповідач з 2018 р. тобто понад один рік у спірному будинку як член сім`ї позивача не проживає, а тому за встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей ст.383 та 391ЦК України.

Виходячи з наведеного права позива є порушеними, а тому поданий позов підлягає задоволенню, а права позивача судовому захисту.

Керуючись ст.ст.10-13, 81, 89, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання наймача таким, що втратив право користування житловим приміщенням» задовольнити.

ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя_________________________________________