Справа № 182/5267/20
Провадження № 2/0182/1233/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.12.2021 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Рунчевої О.В., секретаря - Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товарна біржа «Українська» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16.09.2020 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

08.11.2000 року на товарній біржі «Українська» нею було укладено Договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1 , житловою площею 74,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 428 кв. м., та складається з житлового будинку «А», літньої кухні «В», гаражу «Б», підвалу «б», вбиральні «Г», споруди - №1-3.

Договір купівлі-продажу нерухомості від 08.11.2000 року було зареєстровано у Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 111 та здійснено відповідний запис у реєстрову книгу № 80 від 14.12.2000 року.

При укладанні вказаного договору їй було роз`яснено, що відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, цей договір було зареєстровано на товарній біржі «Українська» та він не підлягав нотаріальному посвідченню.

На теперішній час вона бажає розпорядитися належним їй майном, але позбавлена такої можливості, тому просить суд:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості - житлового будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1 , зареєстрованого в Нікопольському філіалі Товарної біржи «Українська» 08.11.2000 року;

- визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок - літера "А", гараж з підвалом - літера "Б", літню кухню - баню - літера "В", вбиральню - літера "Г", навіс - літера "Д", спорудження № 1-4, загальною площею 100,60 кв.м., житловою площею 74,0 кв.м. та допоміжною площею 26,6 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 428 кв.м.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.03.2021 року закрито підготовче засідання по даній справі.

У судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 22).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 27), до суду повернувся конверт, як не вручений у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 34).У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, до суду повернувся конверт, як не вручений у зв`язку з тим, що адресат за вказаною адресою відсутній (а.с. 35).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 08.11.2000 року на товарній біржі «Українська» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1 , житловою площею 74,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 428 кв. м., та складається з житлового будинку «А», літньої кухні «В», гаражу «Б», підвалу «б», вбиральні «Г», споруди - №1-3 (а.с. 14).

Вказаний договір від 08.11.2000 року було зареєстровано у Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 111 та здійснено відповідний запис у реєстрову книгу № 80 від 14.12.2000 року (а.с. 14 на звороті).

В обґрунтування позову позивач посилалася, що на теперішній час вона бажає розпорядитися належним їй майном, але позбавлена такої можливості, оскільки змінилися вимоги щодо дійсності правочинів.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно до статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України, у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року визначає: щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Умови договору купівлі - продажу визначені в ст.224 ЦК УРСР, було виконано.

Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно з ч.3 ст.9 ЖК України, громадяни мають право придбати житло на біржових торгах.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року за № 697-XII, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.

Як встановлено судом, в укладеному 08.11.2000 року договорі купівлі-продажу нерухомості та зареєстрованому на Товарній Біржі «Українська» сторони повністю погодили всі істотні умови в тексті договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі ( ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок). Також факт купівлі-продажу нерухомості і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Так, відповідно до зазначеного Договору купівлі-продажу нерухомості, позивач отримала у власність житловий будинок з надвірними побудовами АДРЕСА_1 .

У вказаному договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2000 року було зазначено, що, на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», зазначений договір зареєстровано на Товарній біржі «Українська».

Так, дійсно, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» у редакції, що діяла на момент укладення Договору купівлі-продажу, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Таким чином, реєстрація КП „НМБТІ" за позивачем права власності на спірний житловий будинок на підставі договору купівлі продажу нерухомості, зареєстрованого на Товарній біржі «Українська» та не посвідченого нотаріусом, станом на листопад 2000 року не суперечило чинному законодавству.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. за N 1952-IV право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

В той же час, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на житловий будинок з надвірними побудовами за АДРЕСА_1 житловою площею 74,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 428 кв.м., А- житловий будинок, В- літ. кухня, Б- гараж, б - підвал, Г- вбиральня, № 1-3 - споруди, оскільки в договорі купівлі продажу нерухомості від 08 листопада 2000 року зазначені саме ці нерухом об`єкти, а в іншому відмовити.

Керуючись 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 315-319 ЦПК України, ст.ст. 321,391,392 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( паспорт НОМЕР_2 , виданий Нікопольським МВ УМВС у Дніпропетровській області, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ), третя особа Товарна біржа «Українська» (місце знаходження 04125, м. Київ, Святошинський район, вул. Туполєва, буд.17) про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, укладений 08 листопада 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на Товарній біржі «Українська», та зареєстрований в Нікопольському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 111.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними побудовами за АДРЕСА_1 житловою площею 74,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 428 кв.м., А- житловийй будинок, В- літ. кухня, Б- гараж, б - підвал, Г- вбиральня, № 1-3 - споруди.

В іншому відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева