Справа № 587/772/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника позивача Кучменко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільшанка Сумського району помер ОСОБА_2 та після його смерті відкрилася спадщина. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Великочернеччинської сільської ради Сумського району 10.06.2014 при свідках, оскільки заповідач через хворобу не міг власноручно його підписати, згідно якого усе майно заповів йому. Проте при зверненні до нотаріуса щодо видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площами 0,9847 та 1,2537 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території В.Чернеччинської сільської ради, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки в тексті заповіту вказано, що він підписаний за адресою проживання заповідача в с. Вільшанка Сумського району Сумської області, а в посвідчувальному написі наявний запис про його складання та посвідчення в с. Велика Чернеччина Сумського району Сумської області. Крім того, в листі від 18.11.2020 №1367/02-14 Сумська райдержнотконтора наголошувала на тому, що не ставлячи під сумнів факт складання спадкодавцем заповіту на його користь, реалізація (виконання) такого заповіту буде неможлива як такого, що не відповідає ст. 47 ЗУ «Про нотаріат».

А тому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_2 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер :09:001:0055 площею 1,2537 га; кадастровий номер :09:001:0037 площею 0,9847 га, які належали померлому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія СМ №097681 від 04.11.2004.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача по справі - Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, направивши відзив на позовну заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 097681 від 04.11.2004 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 , на підставі розпорядження голови Сумської райдержадміністрації № 264 від 14.05.2004 року, він є власником земельної ділянки площею 2,238 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великочернеччинської сільської радиСумського району Сумської області (а.с. 11).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільшанка Сумського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8) та після його смерті відкрилася спадщина.

За життя - 10 червня 2014 року від імені ОСОБА_2 був складений заповіт при свідках, оскільки через хворобу заповідач не міг його власноручно підписати, який посвідчений секретарем Великочернеччинської сільської ради Сумського району за реєстровим №64, та яким на випадок смерті ним було зроблено розпорядження щодо всього належного йому майна, а саме заповів його - ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Як вбачається з копії спадкової справи № 146/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 25-41) після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 звернувся до Сумської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. У відповідь на вказану заяву завідувачем Сумської райдержнотконтори Блошенко В.І. на адресу ОСОБА_1 було направлено лист від 18.11.2020 №1367/02-14, в якому зазначено, що заповіт, складений від імені ОСОБА_2 , посвідчений 10.06.2014 за р. № 64, не відповідає нормам законодавства, а саме зазначене у тексті заповіту та посвідчувальному написі місце складання заповіту не відповідає викладеним в заповіті обставинам (ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про нотаріат») та не ставлячи під сумнів факт складання спадкодавцем заповіту на користь ОСОБА_1 (ч. 1 ст. 1223 ЦК України) реалізація/виконання такого заповіту буде неможлива як такого, що не відповідає ст. 47 ЗУ «Про нотаріат».

16 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Сумської райдержнотконтори з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площами 0,9847 та 1,2537 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території В.Чернеччинської сільської ради, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, оскільки в тексті заповіту вказано, що він підписаний за адресою проживання заповідача в с. Вільшанка Сумського району Сумської області, а в посвідчувальному написі наявний запис про його складання та посвідчення в с. Велика Чернеччина Сумського району Сумської області.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що перебувала на посаді секретаря Великочернеччинської сільської ради та була уповноважена рішенням виконкому Великочернеччинської сільської ради на посвідчення заповітів. Зазвичай, вона здійснювала посвідчення заповітів у приміщенні сільської ради, для цього були розроблені зразки. Так як особа була хворою, вона приїхала до ОСОБА_2 до дому. При виїзді до дому посадової особи для посвідчення заповіту, текс заповіту пишеться від руки, в двох екземплярах. Вона була зосереджена на правильності написанні змісту заповіту, так як повинні бути присутні свідки, то помилково зазначила в тексті заповіту по шаблону місце складання- Великочернеччинська сільська рада, замість дійсного с. Вільшанка. Нею, як секретарем, було встановлено особу заповідача та перевірялась дієздатність особи, текст заповіту складався та підписувався в присутності свідків. Пояснювала, що такий запис є технічною помилкою.

У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.Загальні вимоги до форми заповіту та його посвідчення визначені ст. ст. 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України.

Так, згідно із ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині тертій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036.

За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування.

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункти 1.1, 1.4. розділу ІІІ Порядку).

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.3 розділу II зазначеного Порядку, відповідно до якого у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.

При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу ІІ Порядку).

Судом, встановлено, що заповіт, складений від імені ОСОБА_2 , власноручно записаний та посвідчений, а також прочитаний секретарем Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , особу яких встановлено, дієздатність перевірено, зміст ст.ст. 207,1253,1255 ЦК України їм роз`яснено, за правилами, визначеними вказаним вище Порядком.

Так, у посвідчувальному написі заповіту зазначено: «Село Велика Чернеччина, Сумського району Сумської області, десятого дня, червня місяця, дві тисячі чотирнадцятого року. Цей заповіт посвідчено мною ОСОБА_3 секретарем Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області. У зв`язку з хворобою ОСОБА_2 на його особисте прохання і в моїй присутності заповіт підписаний ОСОБА_6 за адресою проживання заповідач: АДРЕСА_1 . Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Особу ОСОБА_6 встановлено, дієздатність його перевірено».

Відтак, сама по собі технічна помилка (описка) в посвідчувальному написі заповіту про його складання в селі Велика Чернеччина Сумського району Сумської області, не є істотним порушенням порядку вчинення нотаріальної дії, не свідчить про дефект форми заповіту та не впливає на його недійсність, оскільки зазвичай заповіти складаються та посвідчуються у приміщеннях сільських рад, окрім виключних випадків необхідності їх складання і підписання за місцем проживання заповідача.

Таким чином, враховуючи вище викладене, оскільки у справі є безспірні докази права власності позивача на земельні ділянки спадкодавця, а заповіт, складений ОСОБА_2 , є дійсним та підстави відмови у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності за заповітом не є підставою для відмови в позові, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1225, 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер :09:001:0055 площею 1,2537 га; кадастровий номер :09:001:0037 площею 0,9847 га, в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко