ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22 » червня 2021 року

м. Харків

справа № 2026/2-261/11

провадження № 22ц/818/3393/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», представник заявника Радченко А. В.,

заінтересована особа - ОСОБА_1 , представниця заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 14 травня 2020 року в складі судді Дем`яненко І.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року засобами поштового зв`язку Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», заінтересована особа: ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що 26 вересня 2011 року Люботинським міським судом Харківської області у справі № 2026/2-261/2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку борг за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 07 квітня 2008 року в загальному розмірі 2 230 404,13 грн та на виконання судового рішення 21 лютого 2012 року видано виконавчий лист № 2026/2-261/2011.

Зазначив, що на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження № 31718070, однак згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 14 квітня 2020 року на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби виконавчий документ № 2026/2-261/2011 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь банку загального боргу в розмірі 2 230 404,13 грн не перебуває.

З 2012 року по сьогодні стягувач не отримав з державної виконавчої служби постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та оригінал виконавчого листа № 2026/2-261/2011.

Вказав, що стягувач засобами поштового зв`язку 05 березня 2019 року звернувся до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області з метою отримання інформації щодо місцезнаходження виконавчого листа № 2026/2-261/2011, однак відповіді так і не отримав.

Посилався на те, що стягувачу виконавчою службою не надано докази направлення банку оригіналу виконавчого листа № 2026/2-261/2011. Таким чином можна зробити висновок, що повернення оригіналу виконавчого листа на адресу стягувача не було, документи можливо втрачено при пересилці.

Зазначив, що протягом 2016-2019 років в банку проводилися зміни в організаційній структурі Харківської регіональної дирекції, в тому числі, у структурному підрозділі, який супроводжує роботу з виконавчими документами. Змінювалися працівники (звільнення, переведення), відбувалося територіальне переміщення Управління пізнього збору проблемної заборгованості роздрібних клієнтів з матеріалами справ проблемних позичальників (документами виконавчого провадження) з м. Харкова до м. Херсон. Реорганізація та територіальне переміщення працівників банку, а також значна кількість справ виконавчого провадження на виконанні у одного працівника ускладнили роботу з своєчасного встановлення фату відсутності оригіналу виконавчого листа № 2026/2-261/2011.

Вказав, що 14 квітня 2020 року під час чергової службової перевірки встановлено факт відсутності оригіналу виконавчого листа № 2026/2-261/2011, про що складено акт про втрату виконавчого документу від 14 квітня 2020 року № 114/5-183258.

Стверджував, що ОСОБА_1 судове рішення в добровільному/примусовому порядку не виконує, заборгованість за кредитними договорами не погашена.

Вважав, що також правильним є поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання незалежно від причин пропуску останнього, оскільки таким чином буде дотримано не лише положення Основного Закону України та Конвенції, а й принципів верховенства права та справедливості.

Просив видати дублікат виконавчого листа № 2026/2-261/1, виданого 21 лютого 2012 року Люботинським міським судом Харківської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 07 квітня 2008 року в загальному розмірі 2 230 404,13 грн; визнати поважною причиною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу № 2026/2-261/2011, виданого 21 лютого 2012 року Люботинським міським судом Харківської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 07 квітня 2008 року в загальному розмірі 2 230 404,13 грн; поновити строк Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» для пред`явлення виконавчого листа № 2026/2-261/201, виданого 21 лютого 2012 року Люботинським міським судом Харківської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 07 квітня 2008 року в загальному розмірі 2 230 404,13 грн для примусового виконання.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 14 травня 2020 року заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа задоволено, видано Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» дублікат виконавчого листа № 2026/2-261/11, виданого на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції заборгованості за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 07 квітня 2008 року, загальна сума якої складає 2 230 404,13 грн та судових витрат: державне мито в розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу 120, 00 грн, а всього 1820,00 грн; поновлено Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» строк для пред`явлення виконавчого листа № 2026/2-261/11, виданого на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Харківської обласної дирекції заборгованості за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 07 квітня 2008 року, загальна сума якої складає 2 230 404,13 грн та судових витрат: державне мито в розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу 120,00 грн, а всього 1820,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, в задоволенні заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що банк не надав жодних доказів, що зазначене виконавче провадження взагалі існувало. В додатках до заяви відсутні будь-які документи, що підтверджують це (постанова про відкриття виконавчого провадження або будь-який інший офіційний документ, наданий відповідним органом державної виконавчої служби). Зазначив, що стягувач в проміжок часу з 2012 року до березня 2019 року (7 років) взагалі не цікавився перебігом виконавчого провадження, яке за його твердженням, перебувало на примусовому виконанні у Міськрайонному відділі державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Будь-які інші заходи для отримання інформації про хід виконавчого провадження стягувачем не вживались. Вказав, що поведінка банку в період з 2012 року до моменту подачі даної заяви не свідчить, що причини, у зв`язку з якими виникла необхідність звертатись із такою заявою, були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, оскільки більше 7 років банк взагалі не вживав будь-яких, навіть мінімальних дій для того, щоб дізнатись про хід виконавчого провадження, яке, за його твердженням, існувало. Банком не надано доказів щодо втрати виконавчого листа, зокрема, відсутній будь-який офіційний документ з виконавчої служби про те, що виконавчого листа на виконанні немає.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

07 травня 2021 року до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких банк вважав судове рішення законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. Посилався на те, що банк наділений правом у законному порядку реалізувати свої права щодо примусового стягнення боргу з ОСОБА_1 , який уникає цивільно правової відповідальності.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що банк довів належними та допустимими доказами щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа та видачу його дублікату.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 26 вересня 2011 року у справі № 2026/2-261/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції заборгованість за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 07 квітня 2008 року, загальна сума якої складає 2 230 404,13 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» державне мито в розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу 120,00 грн, а всього 1820,00 грн (а.с.8-10).

Як вбачається з довідки Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» № 114/5-183263 від 14 квітня 2020 року станом на 14 квітня 2020 року заборгованість за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 04 квітня 2008 року в загальному розмірі 2 230 404,13 грн на користь банку ОСОБА_1 не погашена (а.с.6).

Із акту про втрату виконавчого документа № 114/-183258 від 14 квітня 2020 року, складеного провідним менеджером з претензійно-позовної роботи Управління пізнього збору заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Чеботарь Ж.С. вбачається, що керівником з питань врегулювання заборгованості Управління пізнього збору заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_4 та у присутності експерта по роботі з проблемною заборгованістю Управління пізнього збору заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_5 під час службової перевірки встановлено факт відсутності у матеріалах особової справи проблемного позичальника ОСОБА_1 оригінал виконавчого листа № 2026/2-261/11, виданого 21 лютого 2012 року Люботинським міським судом Харківської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитними договорами № 014/1966/82/89364 від 13 липня 2007 року та № 014/1966/82/98829 від 07 квітня 2008 року в загальному розмірі 2 230 404,13 грн. Також встановлено факт втрати стягувачем Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» оригіналу вказаного виконавчого листа (а.с.7).

05 березня 2019 року засобами поштового зв`язку Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження № 31717070 з примусового виконання виконавчого листа № 2026/2-261/11, виданого 21 лютого 2012 року Люботинським міським судом Харківської області (а.с.13-15).

З скрін-шота з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що станом на 14 квітня 2020 року виконавчих проваджень, в яких боржником значиться ОСОБА_1 не знайдено (а.с.12).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як вбачається з усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке ухвалив суд, є невід`ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Як вбачається з підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

При цьому, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19), від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18 (провадження № 61-8286св20).

Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час набрання рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини 2 цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Згідно із пунктом 1 частиною 1 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 371 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19).

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Для видачі дубліката виконавчого листа необхідно встановити факт його втрати.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази втрати виконавчого документа і до суду апеляційної інстанції їх не надано.

В акті № 114/-183258 від 14 квітня 2020 року про втрату виконавчого документа, складеного працівниками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» не зазначено, за яких обставин втрачені виконавчі листи від 13 липня 2007 року та 07 квітня 2008 року. Само по собі констатування факту втрати виконавчого документа без наведення поважних причин його втрати не є належним доказом для видачі дублікату виконавчого документа та його поновлення.

Також, як вбачається з результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП, в яких стягувачем є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», а боржником ОСОБА_1 записів не знайдено. За виконавчим провадженням № 31717070 в АСВП записів також не знайдено.

Таким чином, банком не надано належних та допустимих доказів того, що виконавчий лист № 2026/2-261/11, виданий 21 лютого 2012 року Люботинським міським судом Харківської області, взагалі пред`явлено до примусового виконання та в подальшому повернуто стягувачу. Матеріали справи не містять ані постанови про відкриття виконавчого провадження № 31717070, ані постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, ані відповіді з виконавчої служби на підтвердження доводів стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи рішення у справі ухвалено 26 вересня 2011 року. В апеляційному порядку воно не оскаржувалося, тому набрало законної сили 06 жовтня 2011 року у відповідності до вимог чинного на той час процесуального законодавства.

Згідно із пунктом 1 частиною 1 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки належних доказів пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником не надано, тому строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання закінчився 06 жовтня 2012 року.

Із заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження за виконавчим листом № 2026/2-261/11, виданим 21 лютого 2012 року Люботинським міським судом Харківської області Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до виконавчої служби тільки у березні 2019 року.

Із даною заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання банк звернувся поштою 30 квітня 2020 року.

Як на підставу для поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання банк посилався на те, що протягом 2016-2019 років в банку проводилися зміни в організаційній структурі Харківської регіональної дирекції, в тому числі, у структурному підрозділі, який супроводжує роботу з виконавчими документами. Змінювалися працівники (звільнення, переведення), відбувалося територіальне переміщення Управління пізнього збору проблемної заборгованості роздрібних клієнтів з матеріалами справ проблемних позичальників (документами виконавчого провадження) з м. Харкова до м. Херсон. Реорганізація та територіальне переміщення працівників банку, а також значна кількість справ виконавчого провадження на виконанні у одного працівника ускладнили роботу з своєчасного встановлення факту відсутності оригіналу виконавчого листа № 2026/2-261/2011.

Однак, вказане не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку, оскільки заявник, який є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі, і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах державної виконавчої служби.

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» не зазначає на поважність причин пропуску за період з 2012 року по 2016 рік.

При цьому, звернувшись до виконавчої служби у березні 2019 року для розшуку оригіналу виконавчого листа банк більше не здійснив жодних заходів, тільки у квітні 2020 року зробив скрін-шот з АСВП.

Підставою для відмови у видачі дублікату виконавчого листа є також закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання, поважних причин для поновлення якого колегія суддів, вирішуючи питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, не встановила.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що заявник звернувся із даною заявою поза межами строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, доказів поважності причин для поновлення якого, зокрема, добросовісної реалізації банком своїх процесуальних прав, учинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, банком не надано, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, тому з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 14 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 454,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, але в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 23 червня 2021 року.