Справа № 404/6189/19
Номер провадження 2/404/1592/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку загального позовного провадження, справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути із відповідачів, солідарно, заборгованість за кредитним договором №IKAPUG.187598.001 від 28.10.2013 року у розмірі 391 656,79 грн., а саме: 92 542,49 грн. - сума основної заборгованості за кредитом, 125 327,50 грн.- сума заборгованості по відсоткам по кредиту, 17 196,75 грн.- сума комісії, 156 590,05 грн. - сума пені, а також понесені судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що 28 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариство «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKAPUG.187598.001. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» надав відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 108 150, грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27 жовтня 2017 року та сплатити відсотки за його користування.

Згідно п.1.7 кредит надається позичальнику на наступні цілі: на придбання авто SKODA OCTAVIA А5, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 та сплату комісії за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до п.п. 2.4. період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими.

28 жовтня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №РХ029031.187600.001, предметом цього договору, є надання поруки поручителем перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, комісії, винагороду за надання фінансового інструменту, винагороду за резервування ресурсів, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором.

28 жовтня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна ZXA019500.187598.002, предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу рухомого майна, в забезпечення виконання зобов`язань заставодавцем перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», в силу чого ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» має право в разі невиконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задовільнення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Відповідно до п. 35.4, в забезпечення заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодавець надав в заставу наступне майно: автомобіль марки SKODA OCTAVIA А5, 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

06 березня 2019 року укладено договір № 146 про відступлення (купівлю -продаж) прав вимог між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт».

У відповідності з вищезазначеним договором до ТОВ «Глобал Спліт» перейшли права вимоги за Кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Глобал Спліт» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

Всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на 25.06.2019 року складає 391 656,79 грн., з яких: сума основної заборгованості за кредитом - складає 92 542,49 грн.; сума заборгованості по відсоткам по кредиту - складає 125 327,50 грн.; сума комісії - 17 196,75 грн.; сума пені - 156 590,05 грн. /т.с. 1, а.с. 2-4/.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи /т.с. 1, а.с. 42/.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.10.2019 року позовну заяву залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків, які представник позивача усунула /т.с. 1, а.с. 55-56/.

Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання /т.с. 1, а.с. 66-67/.

Від відповідача ОСОБА_1 15.01.2020 року, через канцелярію суду отримано пояснення у справі (відзив на позовну заяву), якими позовні вимоги не визнав. Вказав, що доводи позовної заяви ТОВ «Глобал Спліт» грунтуються на доказах, які у порядку визначеному ст. 76-81 ЦПК України, є неналежними, не допустимими, не достовірними та не достатніми. Договір про відступлення прав вимоги від 06.03.2019 року не дає право на звернення до суду заявнику, враховуючи те що права нового кредитора ТОВ «Глобал Спліт» згідно п. 2.2. набуває з моменту отримання банком коштів у повному обсязі (визначеного п. 4.1. Договору). Дана обставина свідчить про також відсутність процесуальної дієздатності ТОВ «Глобал Спліт» для звернення до суду з вимогою про стягнення коштів за кредитним договором № IKAPUG.187598.001 від 28.10.2013 року /т.с. 1, а.с. 89-91/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /т.с. 1, а.с. 101-102/.

Представник позивача в судове засідання, через канцелярію суду, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити.

В судове засідання від представника відповідача ОСОБА_1 , через канцелярію суду, надійшло клопотання щодо відкладення розгляду справи, в зв`язку з не можливістю перебувати в судовому засіданні з причин погіршення самопочуття.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, правом подачі відзиву на позов не скористалась.

За змістом ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» та «Нун`єш Діаш проти Португалії»).

Вирішуючи питання про можливість відкладення розгляду справи, суд приймає до уваги те, що межі відкладення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Беручи до уваги викладене, враховуючи вимоги закону щодо строків розгляду справ, відсутність доказів на підтвердження погіршення самопочуття та здоров`я представника відповідача ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Таким чином, суд вважає за можливе прийняти рішення по суті спору без присутності сторін, по матеріалам справи.

Вивчивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом з`ясовано, що 28 жовтня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IKAPUG.187598.001, за яким останньому видано кредит в розмірі 108 150,00 грн., зі сплатою 15,5 % річних, з терміном користування кредитом до 27 жовтня 2017 року.

Відповідно до умов договору кредит надається на наступні цілі: в розмірі 108 000,00 грн. надається на споживчі потреби під заставу позичальником автомобіля; в розмірі 150,00 грн. надається на сплачу комісії за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно п. 2.4 договору, період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими.

За п. 4.2.1 договору позичальник зобов`язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором /т.с. 1, 186-191/.

28 жовтня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.187598.002, предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу майна, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задовільнення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Відповідно до п. 35.4 договору, в забезпечення виконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодавець надав в заставу наступне майно: автомобіль марки SKODA OCTAVIA А5, 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 /т.с. 1, 180-186/.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в ході судового розгляду, що також підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 28.10.2013 по 31.10.2013 року /т.с.1, а.с. 195-196/, ОСОБА_1 отримав кредит в повному обсязі в сумі 108 150,00 грн.

Тому, зобов`язання щодо надання кредиту Банком виконано в повному обсязі.

Позичальник, в свою чергу, прийняв на себе зобов`язання здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника ;виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Розділом 6 кредитного договору №IKAPUG.187598.001 від 28 жовтня 2013 рокупередбачена відповідальність сторін.

Визначаючи обсяг відповідальності за порушення виконання кредитних зобов`язань сторонами погоджено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки у розмірі 36 % річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При розрахунку приймаються: рік- 360 днів, місяць- рівний календарний кількості днів. Банк має право нараховувати позичальнику штраф в розмірі 2,0 % від суми кредиту зазначеного в п. 1.2 цього договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п. 4.2.3, 4.2.5, 4.2.6, 4.2.10, 4.2.11 цього договору за кожний факт порушення. За порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Крім того, 28 жовтня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №РХ029031.187600.001, предметом цього договору, є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 28 жовтня 2013 року №IKAPUG.187598.001, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 108 150,00 грн.

У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники /т.с. 1, а.с. 192-193/.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами кредитного договору, що встановлює обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Вимог про визнання договорів в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договорів з передбачених законом підстав відповідачі не заявляли, зустрічний позов у строк для подання відзиву не пред`являли.

При цьому, в ході судового розгляду також встановлено, що 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 146 про відступлення прав вимог, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В.

Відповідно вказаного договору до ТОВ «Глобал Спліт» перейшли права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що підтверджується договору відступлення права вимоги № 146 від 06 березня 2019 року разом з витягом з додатку № 1 та, який містить реєстр боржників, серед яких зазначені ОСОБА_1 за кредитним договором №IKAPUG.187598.001 від 28 жовтня 2013 року, сума заборгованості 88197,14 грн., за договором застави рухомого майна № ZXA019500.187598.002 від 28 жовтня 2013 року, та ОСОБА_2 за договором поруки №РХ029031.187600.001 від 28 жовтня 2013 року на загальний залишок заборгованості на дату укладення договору 06.03.2019 року в розмірі 775 207,91 грн., а саме: 92 542,49 грн. залишок по тілу кредиту, 125 327,50 грн.- залишок по відсотках, 17 196,75 грн.- залишок по комісії, 540 141,17 грн. залишок по пеням і штрафам.

Згідно розділу 4 договору № 146 про відступлення прав вимог, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 2 680 940,00 грн. (ціна договору). Ціна договору слачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 6.5 цього договору, на підставі протоколу електронного аукціону №UA-EA-2018-12-22-000001-b від 12.02.2019 року, складеного за результатами відкртих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Відповідно п. 6.5 цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення /т.с.1, а.с. 197-200, 201-202, т.с. 2, а.с. 60-62/.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.03.2019 року ТОВ «Глобал Спліт» сплатив ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» кошти в сумі 2 680 940,00 грн. за придбаний актив згідно протоколу №UA-EA-2018-12-22-000001-b від 12.02.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №5 від 05.03.2019 року /т.с. 2, а.с. 59/.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом ( ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до матеріалів справи, стороною позивача до суду надано належним чином посвідчені документи щодо набуття ТОВ «Глобал Спліт» прав кредитора /т.с. 1, 180-186, 186-191, 192-193, 195-196, 197-200, 201-202, т.с. 2, а.с. 59, 60-62/, які являються належними і допустимими доказами вказаних вище обставин. Крім цього, в судовому засіданні 15.12.2020 року здійснено огляд їх оригіналів /т.с. 2 а.с. 96-97/.

Тому, згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, ТОВ «Глобал Спліт» набуло статусу нового кредитора та, відповідно, всіх процесуальних прав та обов`язків нового кредитора у фінансових правовідносинах з відповідачами.

Відповідач ОСОБА_1 заперечуючи проти позову у своїх письмових поясненнях (відзиві на позовну заяву) вказав, що позовна заява ТОВ «Глобал Спліт» підписана особою, яка не має процесуальної дієздатності.

З даним запереченням суд не може погодитись.

Відповідно до ст.. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 62 ЦПК України, визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Як вбачається із матеріалів справи, підписантом позовної заяви є директор із загальних питань ТОВ «Глобал Спліт» Зоря А.С. В якості доказів повноважень надано наказ про прийняття на посаду від 31.10.2018 року, рішення № 29-10/18 про прийняття на посаду ОСОБА_3 , положення про дирекцію товариства, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довіреність юридичної особи, як це передбачено ст. 62 ЦПК України /т.с. 1, а.с. 2-4,34, 35,36-39, 40, 61/.

Дійсність довіреності, на підставі якої діяла ОСОБА_3 від імені ТОВ «Глобал спліт», ніким не оспорена, відомості про те, що на час підписання позовної заяви ця довіреність була скасована або втратила чинність відсутні.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, загальний розмір кредитної заборгованості ОСОБА_1 станом на 06 березня 2019 року складає- 775 208,21 грн., а саме: 92 542,49 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 125 327,50 грн.- поточна заборгованість за процентами по кредиту, 17 196,75 грн.- поточна заборгованість за комісією по кредиту, 540 141,17 грн. заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором /т.с. 1, а.с. 203-250, т.с. 2, а.с. 8-58/.

Із вказаного розрахунку вбачається, що банк продовжував нараховувати проценти за користування кредитними коштами та пеню за період з 28 жовтня 2017 року по 06 березня 2019 року, тобто вже після закінчення строку кредитування, що є недопустимим.

Частиною 3 статті 13 ЦПК передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, позивачем заявлений та підтриманий його представником в ході розгляду справи розмір заборгованості станом на 25.06.2019 року в сумі 391 656,79 грн., а саме: 92 542,49 грн. - сума основної заборгованості за кредитом, 125 327,50 грн.- сума заборгованості по відсоткам по кредиту, 17 196,75 грн.- сума комісії, 156 590,05 грн. - сума пені /т.с. 1, а.с. 3-зворотня сторона, 5/.

Відповідачі на спростування виниклої суми заборгованості свого розрахунку заборгованості не надали, як і не заявляли клопотання про призначення по справі судової експертизи із визначення законності вказаних нарахувань.

Разом з цим, суд не погоджується із заявленим стороною позивача розміром заборгованості по відсоткам по кредиту.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Таким чином кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61-3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Станом на 27 жовтня 2017 року (дата закінчення строку кредитного договору) розмір заборгованості ОСОБА_1 по відсоткам по кредиту становив 79 481,74 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості /т.с. 1, а.с. 203-250, т.с. 2, а.с. 8-58/.

Щодо заявленого розміру пені в сумі 156 590,05 грн. станом 25.06.2019 року, який не відповідає розрахунку на вказану дату та становить 540 141,17 грн.- нарахованого вже після закінчення строку кредитування, однак суд не може вийти за межі позовних вимог, відтак вважає за доцільне стягнути саме заявлену суму пені в розмірі 156 590,05 грн., яка нарахована до закінчення строку кредитування.

Згідно ч.2 статті 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

При цьому, суд не може погодитись з позицією сторони позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів заборгованості по комісії, з огляду на наступне.

Згідно абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Пунктом 1.6 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,30 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту.

Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії як винагороду банку за надання кредитних ресурсів, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, позивач нараховував, а відповідач мав сплатити комісію фактично за обслуговування кредиту Банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням Закону України Про захист прав споживачів.

Отже, умови кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісійної винагороди банку за обслуговування кредитної заборгованості (за надання кредитних ресурсів) є нікчемними, та вони є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

Таким чином, суд вважає, що стягнення комісії в даному випадку є незаконним.

Враховуючи те, що ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_1 виконав у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття ТОВ «Глобал Спліт» прав вимоги, виходячи з розрахунку заборгованості, не спростованого відповідачами будь-якими належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог щодо стягнення, солідарно, із відповідачів заборгованості за кредитним договором №IKAPUG.187598.001 від 28.10.2013 року у розмірі 328 614,28 грн., а саме: 92 542,49 грн. - сума основної заборгованості за кредитом, 79 481,74 грн. - сума заборгованості по відсоткам по кредиту, 156 590,05 грн. - сума пені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 328 614,28 грн., тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача по 2 464,61 грн., з кожного (328 614,28 грн. х 100% : 391 656,79 грн. х 5 874,85 грн.: 2).

Керуючись ст. ст. 12, 13,81,141, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором №IKAPUG.187598.001 від 28.10.2013 року у розмірі 328 614,28 грн., а саме: 92 542,49 грн. - сума основної заборгованості за кредитом, 79 481,74 грн. - сума заборгованості по відсоткам по кредиту, 156 590,05 грн. - сума пені.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» по 2 464,61 грн. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», місцезнаходження: вул. Жилянська, 5-Б, оф. 5, м. Київ, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 19.02.2021 року.

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда