ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/425/21 Номер провадження 22-ц/814/2344/21Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Чумак О.В.,

секретар Міщенко Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 , його адвоката Литвиненко А.І., відповідачки ОСОБА_2 , її адвоката Долженко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2021 року, постановлене суддею Сиволап Д.С. (повний текст складено 25 серпня 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,

в с т а н о в и в:

26.02.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначив, що після розірвання шлюбу 09.12.2019 відповідач створює перешкоди щодо його можливості спілкуватися з донькою. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шишацькій райдержадміністрації розпорядження голови Шишацької райдержадміністрації №163 від 24.09.2020 йому встановлені дні спілкування з донькою згідно графіку: шість днів на місяць по шість годин у вихідні батька. Однак вказане рішення відповідач ігнорує та перешкоджає у спілкуванні з дочкою. Тому просить суд зобов`язати ОСОБА_4 не перешкоджати йому, позивачу, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своєю дочкою ОСОБА_5 , 2017 року народження, та визначити наступний спосіб спілкування та участі у вихованні дитини:

- шість днів на місяць у вихідні згідно графіку його роботи;

- за місцем його фактичного проживання без присутності матері дитини, з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1. На протязі одного року з моменту набрання даним рішенням законної сили - шість разів на місяць у вихідні дні батька відповідно до графіку його роботи, в період часу з 10-00 по 16-00 годину в присутності матері дитини ОСОБА_6 в межах населеного пункту, в якому проживає дитина та із завчасним повідомленням матері дитини (не менш ніж за дві доби) про заплановану дату спілкування.

При цьому два рази на місяць (із шести визначених днів) в період часу з 09-00 по 17-00 годину дозволити спільне відвідування батьком та дитиною, в присутності матері дитини, закладів громадського харчування, розважальних дитячих закладів, виїзди на природу та інші види спільного відпочинку, за межами населеного пункту, в якому проживає дитина.

Уразі небажання або неможливості ОСОБА_6 бути присутньою при зустрічах батька з дитиною вказані зустрічі здійснювати без її участі.

2. Через один рік з моменту набрання даним рішенням законної сили шість разів на місяць у вихідні дні батька відповідно до графіку його роботи, на протязі доби, без присутності матері та інших родичів за материнською лінією, з можливістю спільного відвідування батьком та дитиною закладів громадського харчування, розважальних дитячих закладів, виїздів на природу та інших видів спільного відпочинку, за межами населеного пункту в якому проживає дитина, але за попереднім повідомленням позивачем матері дитини (не менш ніж за добу) про обрані ним дату і час спілкування з дитиною та заплановані для спільного відвідування місця.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. на відшкодування половини сплаченого ним судового збору.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржили сторони.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити наступний спосіб участі позивача у вихованні дитини. А саме шість разів на місяць у вихідні дні батька відповідно до графіку його роботи в період часу з 10.00 до 16.00 год. протягом двох годин, у присутності матері, в межах населеного пункту, в якому проживає дитина та із завчасним повідомленням матері дитини (не менше ніж за дві доби) про заплановану дату спілкування, з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних дитячих закладів та інших видів спільного відпочинку з дитиною та її матір`ю з урахуванням бажання та можливості дитини. В іншій частині позову відмовити.

Вважає, що оскаржуване рішення прийнято всупереч найкращих інтересів дитини. При винесенні рішення суд зробив передчасний висновок, що через рік дитина може без шкоди для її психологічного та психічного здоров`я без присутності матері спілкуватися із батьком, якого вона на даний час боїться.

Також вважає, що суд порушив норми цивільного процесуального права щодо змагальності сторін, розглянувши справу за її та представника відсутності, не надавши їй можливості надати докази. Зокрема, нею отримано висновок фахівця-психолога, який просить апеляційний суд прийняти в якості доказу. Згідно вказаного висновку, враховуючи тип нервової системи дитини ОСОБА_3 , є ризик розвинути невротичний розлад у дитини, а також, враховуючи індивідуальні умови виховання та вік дитини, не рекомендовано змінювати постійне місце проживання дитини та основного учасника виховання та догляду, контакти з біологічним батьком мають бути в інтересах дитини та по її ініціативі.

Зазначає, що донька прив`язана до матері, відчуваючи себе в безпеці, тоді як по відношенню до батька у дитини присутній внутрішні конфлікт, вона сприймає його як суворого та імпульсивного чоловіка, що зумовлено поведінкою самого позивача. Допускає, що такий стан може змінитися, коли дитина підросте, однак немає підстав, що це відбудеться саме через рік. Тому визначення судом способу спілкування позивача з дитиною через рік після набуття рішенням законної сили за відсутності матері вважає безпідставним, та таким, що не ґрунтується на доказах того, що таке спілкування через рік буде відповідати інтересам дитини.

Заперечує правильність визначення періоду часу спілкування батька з дитиною з 10.00 до 16.00. Вважає, що такий тривалий період спілкування батька з маленькою дитиною порушить її розклад дня, може її втомити та спричини шкоду здоров`ю. При цьому суд не врахував висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого батькам дитини рекомендовано по 1-2 години спілкування батька з дитиною у присутності матері.

Не погоджується з мотивами оскаржуваного рішення щодо вчинених нею перешкод позивачу у спілкуванні з донькою під приводом запобігання розповсюдженню короновірусної інфекції. Турбуючись про здоров`я дитини, своє здоров`я та здоров`я своїх близьких, з якими проживає, вона дійсно не дозволяла бачитися позивачу з дитиною, коли він приїздив під час суворого карантину або з ознаками захворювання. Такі дії суд необґрунтовано визнав як перешкоджання позивачу у спілкуванні з дитиною.

Позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення в частині визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з донькою скасувати та прийняте нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Не погоджується з висновком районного суду, що зустрічі протягом одного року мають відбуватися виключно в присутності матері дитини. Вважає, що за наявності конфлікту між ним та відповідачем, його спілкування з донькою у присутності матері буде перетворене на сварки, що аж ніяк не відповідатиме інтересам дитини.

Посилаючись на статтю 9 Конвенції про права дитини, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.157 СК України, вважає, що як рідний батько, має брати на безпосередню участь у житті та вихованні дитини та на зустрічі з донькою без присутності матері.

Вважає недоведеним те, що встановлення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на дитину та/або перешкодити її розвитку.

У суді апеляційної інстанції кожна із сторін та їх представники підтримали доводи своєї апеляційної скарги, заперечуючи іншу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони із 26 листопада 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2019 року.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю./а.с.20//а.с.21/

Розпорядженням голови Шишацької районної державної адміністрації від 24.09.2020 №163 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шишацькій РДА встановлено дні спілкування ОСОБА_1 з донькою Емілі шість днів на місяць по шість годин у його вихідні дні (у зв`язку з нефіксованим графіком роботи)./а.с.22/

Згідно протоколів прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, прийнятих Шишацьким ВП від ОСОБА_1 28.09.2019, 16.11.2019, 04.04.2020, 20.05.2020, 13.06.2020 , 02.10.2020, 15.11.2020, у вказані дні його колишня дружина ОСОБА_4 не надала можливості побачитися з їх спільною дитиною. /а.с.11-17/

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області від 10.06.2021 №01.1.31/349 щодо визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні та графіку спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : шість днів на місяць по шість годин у вихідні дні батька, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини./а.с.78/

Частково задовольняючи позов, районний суд виходив із наявності між сторонами відносин, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, а відповідач та члени її сім`ї чинять перешкоди у спілкуванні батька з донькою, яка проживає з матір`ю. Тому права позивача підлягають захисту шляхом визначення судом графіку його періодичних зустрічей з донькою, сформованого, як з урахуванням прав та бажання батька брати участі у вихованні та спілкуванні з донькою, так і з урахуванням віку, статі та інтересів дитини.

Суд визнав запропонований позивачем графік його спілкування з донькою, однак, враховуючи час, протягом якого дитина не спілкувалась з батьком, її стать та вік, тривале проживання дитини з матір`ю, районний суд визнав необхідним визначити перехідний період один рік від дня набрання рішенням законної сили, протягом якого зустрічі батька з дитиною відбуватимуться у присутності матері, у межах населеного пункту, в якому проживає дитина, не більше 6 годин за один раз.

Також суд першої інстанції, мотивуючи обов`язковістю судового рішення, прийшов до висновку, що встановлений ним графік участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею є належним та достатнім способом захисту прав позивача, а тому не вбачає підстав задовольнити вимоги про зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовив.

Переглядаючи рішення районного суду в межах доводів апеляційних скарг сторін, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

З огляду на викладені норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні,оскільки таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Однак колегія суддів не погоджується із визначеним судом способом участі батька у вихованні малолітньої дочки у присутності матері упродовж першого року після набранням рішення законної сили, оскільки такі висновки не ґрунтуються на належних доказах, є припущеннями та порушують принцип рівності батьків у своїх правах і обов`язках щодо дитини. Доказів наявності істотних обставин, які б слугували підставою для обмеження батька в особистому спілкуванні з донькою не надано та не встановлено.

Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо встановлення запропонованого нею способу участі батька у вихованні дитини, а саме шість разів на місяць у вихідні дні батька відповідно до графіку його роботи в період часу з 10.00 до 16.00 протягом двох годин, у присутності матері, в межах населеного пункту, в якому проживає дитина та із завчасним повідомленням матері дитини (не менше ніж за дві доби) про заплановану дату спілкування, з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних дитячих закладів та інших видів спільного відпочинку з дитиною та її матір`ю. Такі вимоги зводяться до зменшення часу побачень батька і дитини, постійної присутності матері під час побачень дитини і батька, тоді як між самим батьками існують неприязні та нестабільні відносини.

Також не заслуговують на увагу та відхиляються колегією суддів доводи відповідачки, що спілкування малолітньої дочки з батьком без присутності матері може завдати шкоди психологічному та психічному здоров`ю дитини, оскільки вона на даний час його боїться.

Апеляційний суд враховує, що між сторонами існує особистий конфлікт, який впливає не тільки на їх взаємовідносини як колишнього подружжя, але і на взаємовідносини з дитиною. Однак, зважаючи, що дитина проживає саме з матір`ю, остання також має нести відповідальність за формування позитивного психоемоційного стану дитини не тільки у своїх з нею відносинах, але й у відносинах дитини з батьком. Наявність на час розгляду спору напружених відносин між батьками малолітньої ОСОБА_5 , що вбачається із пояснень сторін у судовому засіданні та матеріалів справи, на думку колегії суддів, буде негативно вливати на стан дитини під час її зустрічей з батьком у присутності матері, тому присутніть виключається. Посилання ОСОБА_2 на не бажання дитини бачитися з батьком апеляційний суд оцінює критично, оскільки , враховуючи вік ОСОБА_5 , формування такого бажання в першу чергу залежить саме від батьків, від їх ставлення до дитини, від створення ними атмосфери добра, взаємоповаги і взаєморозуміння, комфортного для дитни середовища. Доказів того, що позивач має намір діяти всупереч волі та бажанню дитини, не було встановлено ні органом опіки при наданні відповідного висновку, ні судом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення судом норми цивільного процесуального права щодо змагальності сторін, який розглянув справу за її та представника відсутності, не надавши їй можливості надати докази, зокрема, висновок фахівця-психолога, - колегія суддів відхиляє, як безпідставні.

По-перше, провадження у справі відкрито 21.04.2021 та призначено підготовче засідання на 24.05.2021, в якому представник відповідача адвокат Долженко О.М. будь-яких клопотань щодо надання чи зібрання доказів не заявляла. Про це не зазначалося і у відзиві на позов./а.с.45/

По-друге, відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, 29.06.2021 та 19.08.2021 в судове засідання не з`явилася, що відповідно до положень ст.223 ЦПК України надає суду право вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Також колегія суддів визнала неможливим прийняти в якості доказу доданий відповідачкою до апеляційної скарги протокол індивідуальної консультації №15/21 від 08.06.2021, складений практичним дитячим та сімейним психологом ОСОБА_7 , оскільки він не відповідає вимогам належності та допустимості доказу /а.с.109/

Як убачається зі змісту протоколу, вказана консультація психолога проведена на звернення ОСОБА_2 у зв`язку зїї потребою в рекомендаціях щодо збереження здорового психологічного стану дитини та дбайливих важелів при умові розлучення батьків та рекомендацій для спілкування з батьком.

Відхиляючи вказаний протокол, як доказ, апеляційний суд звертає увагу, що у ньому, крім опису психологічного стану дитини та можливих його змін, психолог рекомендує також і батькам налагодити довірливі та партнерські стосунки та створити психологічні комфортні умови при зустрічах за присутності обох батьків або третьої особи (психолога).

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідачки щодо необхідності визначення правильності визначеного періоду часу спілкування батька з дитиною не більше 2 годин, оскільки більш тривалий час порушить розклад дня дитини, може її втомити та спричини шкоду здоров`ю. Враховуючи, що батько дитини, як і мати, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, і доказів невиконання батьком цього обов`язку чи вчинення дій на шкоду в інтересах дитини, не встановлено, зазначені доводи апеляційної скарги є безпідставні.

Інші доводи апеляційної скарги відповідачки не заслуговують на увагу та відхиляються, оскільки не ґрунтуються на доказах та законі, а тому є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися рішення суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що, зважаючи на конфліктні відносини сторін, спілкування батька з дитиною у присутності матері буде створювати напругу та не сприятиме здоровій атмосфері спілкування батька і дитини.Тому з метою уникнення можливого негативного впливу психоемоційної складової відносин батьків побачення дитини мають відбуватися з батьком без присутності матері. Доказів протилежного, зокрема, що батько діє не в інтересах дитини, не враховує її стан, настрій, бажання чи інші прояви відповідачем не надано та у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин доводи апеляційної скарги позивача щодо визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні малолітньою дочкою підлягають задоволенню.

Колегія суддів також визнає доведеними вимоги позивача щодо зобов`язання відповідачки не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, оскільки чинення таких перешкод підтверджується чисельними протоколами, зареєстрованими відділом поліції, про звернення ОСОБА_1 у зв`язку з ненаданням ОСОБА_8 дитини на побачення з батьком, не виконанням нею рішення органу опіки щодо встановлення зустрічей батька з дитиною.

Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про повне задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судовий витрат, колегія суддів приймає до уваги наступне.

За приписами частини першої 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг за виконання робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Із матеріалів справи убачається та підтверджується доказами, що ОСОБА_1 сплачено 908,00 грн. судового збору за подачу позову, 1 362,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги та понесено 5 000,00 грн. правничих витрат, а тому пропорційно задоволеним вимогам з відповідачки на його користь підлягає стягненню 681,00 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 6 362,00 грн.

Керуючись ст.ст.367,368,374,376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2021 року- скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити наступний спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-шість днів на місяць у вихідні дні батька ОСОБА_1 згідно графіку його роботи за місцем його фактичного проживання, без присутності матері дитини ОСОБА_2 , з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання дитини і батьків, з дотриманням режиму та розпорядку дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 681,00 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору за апеляційну скаргу та 5 000,00 грн. правову допомогу, а всього 6 362,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.12.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

О.В. Чумак