Справа № 216/7605/19
Провадження № 2/211/214/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 червня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н. О.

секретаря - Зоріної С.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Колесніченко І.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Криворізького залізорудного комбінату» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Акціонерного Товариства «Криворізького залізорудного комбінату» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки при звільненні, який уточнив 22.05.2020 року. Позивач просив суд визнати право на додаткову оплачувану відпустку в розмірі 30 календарних днів, як працівнику, який допущений до складання вступних іспитів в аспірантуру без відриву від виробництва, в серпні місяці 2017 року до Донецького юридичного інституту за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), працівником юридичного відділу ПАТ «Кривбасзалізрудком» (код ЄДРПОУ - 00191307). Визнати наказ Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () щодо надання додаткової оплачуваної відпустки в розмірі 10 календарних днів ОСОБА_1 , працівнику ПАТ «Кривбасзалізрудком» таким, що суперечить вимогам ч.З статті 15 Закону України «Про відпустки». Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, за 20 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки в розмірі 5 189,00 грн. з ПДВ. Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму компенсації за невиплачену заробітну плату, за 20 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки в розмірі 29 450,55 грн. Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький алізорудний комбінат» () середній заробіток за весь час затримки при розрахунку при звільненні в розмірі 533 742,30 грн. Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. без утримання податків та зборів. Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () витрати, пов`язані з явкою до суду (сума залежить від кількості судових засідань). Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () компенсацію за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять (сума компенсації залежить від кількості судових засідань).

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 , з 01.09.2014 року був прийнятий на посаду юрисконсульта договірно-претензійного бюро юридичного відділу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (код ЄДРПОУ - 00191307) (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») та працював на даному підприємстві по 16.03.2018 року, (копія трудової книжки додається). В серпні місяці 2017 року позивачем було подано документи до Донецького юридичного інституту для складання вступних іспитів в аспірантуру. В подальшому, приймальною комісією Донецького юридичного інституту позивача було допущено до складання вступних іспитів. Для здобуття наукового ступеню «Доктор філософії» спеціальності 081 «Право» вступні випробування складаються з таких трьох дисциплін: Основи правознавства; Фаховий іспит (в залежності від спеціалізації здобувана наукового ступеню); Іноземна мова. Дана інформація розміщується на офіційному сайті Донецького юридичного інституту кожного року та є відкритою та загальновідомою для будь-якої особи. Відповідно до ч.З ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Так, працюючи на ПАТ «Кривбасзалізрудком», позивач повідомив начальника юридичного відділу про той факт, що його допущено для участі у вступних випробуваннях до аспірантури Донецького юридичного інституту та для підготовки та складання вступних іспитів згідно чинного законодавства він має право на додаткову оплачувану відпустку в розмірі ЗО календарних днів (з розрахунку 10 календарних днів на кожний іспит). Право на додаткові оплачувані відпустки працівникам, які навчаються без відриву від виробництва, передбачено Міжнародною конвенцією про оплачувані учбові відпустки №140, яку ратифіковано Законом України N 174-ІУ ( 174-15 ) від 26.09.2002 року. 15.11.2019 року позивач звернувся з запитом до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про надання йому належним чином засвідчених копій наступних документів: (копія запиту додається). Копію наказу про надання додаткової оплачуваної відпустки для складання вступних іспитів в аспірантуру без відриву від виробництва до Донецького юридичного інституту в період серпня 2017 року; копію довідки про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати за період відпустки для складання вступних іспитів в аспірантуру без відриву від виробництва до Донецького юридичного інституту на підставі вищевказаного наказу (з детальним роз`ясненням сум: нараховано, виплачено, утримано податок); копію наказу про надання додаткової оплачуваної відпустки для складання сесії в Харківському національному університеті внутрішніх справ у період з 04.12.2017 року по 24.12.2017 року; копію довідки про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати за період відпустки для складання сесії в Харківському національному університеті внутрішніх справ у період з 04.12.2017 року по 24.12.2017 року на підставі вищевказаного наказу (з детальним роз`ясненням сум: нараховано, виплачено, утримано податок); 23.11.2019 року позивач отримав відмову від ПАТ «Кривбасзалізрудком» про надання позивачеві копій вищевказаних документів (копія відповіді додається). 25.11.2019 року позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою про надання йому вищевказаних копій документів. Станом на дату подачі позовної заяви до суду, відповідь на повторне звернення та копії запитуваних документів позивачеві так і не надано. ПАТ «Кривбасзалізрудком» позивачеві було надано тільки 10 календарних днів відпустки та нараховано згідно довідки про розмір заробітної плати за вересень 2017 року(80 годин додаткової оплачуваної відпустки, що дорівнює 10 календарним дням)- 2 594,50 грн., а згідно ст. 15 Закону України «Про відпустки» підприємством не було

надано 20 календарних днів додаткової відпустки, то розмір невиплаченої заробітної плати складає - 5. 189,00 грн. з ПДВ. Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням розрахунків суми компенсації загальна сума заборгованості станом на дату подання уточненої позовної заяви складає: 5 189,00 грн. + 29 450,55 грн. = 34 639,55 грн. де 5 189, 00 грн. (розмір заробітної плати за 20 днів додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з зі вступом до аспірантури, яка не була виплачена працівнику); 29 450,55 грн. (компенсація за несвоєчасно виплачену зарплату); 34 639,55 грн. (загальна сума, яка підлягає виплаті працівнику).

Отже, як вбачається з відомостей про нараховану заробітну плату за січень 2018 року та лютий 2018 року (які додаються до позовної заяви), то в січні місяці ОСОБА_1 було відпрацьовано 160 годин (20 днів) та нараховано 9 083,40 грн., а в лютому місяці відпрацьовано 136 годин (17 днів) та нараховано 15 664,12 грн. На підставі вищевикладеного, середньоденна заробітна плата працівника ОСОБА_1 становить: 9 083,40 грн. (20 днів за січень 2018 року) + 15 664,12 грн. (17 днів за лютий 2018 року) /37 днів = 668,85 грн. Враховуючи той факт, що позивача було звільнено 16.03.2018 року, що підтверджується записом в трудовій книжці працівника, та в день звільнення ПАТ «Кривбасзалізрудком» не в повній мірі було проведено розрахунок зі позивачем, а саме не виплачено ані розмір суми за додаткову оплачувану відпустку у зв`язку зі вступом до аспірантури (недоплачено 20 календарних днів), ані суму компенсації за невиплату останньої, то Публічне Акціонерне Товариство «Криворізький залізорудний комбінат» повинно розрахуватися з працівником та сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з ОСОБА_1 . Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку: 668,85 грн. (середньоденна зарплата) * 798 днів (кількість днів затримки розрахунку) (станом на 22.05.2020 року - дата подачі уточненої позовної заяви) = 533 742,30 грн. Тому, позивач вважає, що обгрунтованим розміром компенсації буде наступний розрахунок: 300 хвилин (приблизно 5 судових засідань по справі) х 28 грн. 31 коп. - мінімальна погодинна оплата праці, встановлена Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року) = 141 грн. 55 коп. Вважає його право на додаткову відпустку порушеним та просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року витребувано докази по справі, а саме витребувати від Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (): копію наказу ОСОБА_1 про надання додаткової оплачуваної відпустки для складання вступних іспитів в аспірантуру без відриву від виробництва до Донецького юридичного інституту в період серпня 2017 року; - копію довідки про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період відпустки для складання вступних іспитів в аспірантуру без відриву від виробництва до Донецького юридичного інституту на підставі вищевказаного наказу (з детальним роз`ясненням сум: нараховано, виплачено, утримано податок). Копію наказу ОСОБА_1 про надання додаткової оплачуваної відпустки для складання сесії в Харківському національному університеті внутрішніх справ у період з 04.12.2017 року по 24.12.2017 року; копію довідки про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період відпустки для складання сесії в Харківському національному університеті внутрішніх справ у період з 04.12.2017 року по 24.12.2017 року на підставі вищевказаного наказу (з детальним роз`ясненням сум: нараховано, виплачено, утримано податок).

Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року ухвалено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення невиплаченої заробітної плати, проводити за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання для розгляду справи по суті на підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення невиплаченої заробітної плати - закрито, призначити дану справу до судового розгляду по суті .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив уточнений позов задовольнити, надав суду пояснення відповідно змісту позову, вказав, що в заяві писав на 10 днів, а має право на 30 днів , в довідці , яку надав на роботу вказано 13 днів, він складав 3 іспити. Крім того так написати заяву йому запропонував начальник юридичного відділу. Позивач надав до суду відповідь на відзив, згідно якої предметом розгляду справи є саме стягнення невиплаченої заробітної плати. Також всі інші заявлені вимоги є пов`язаними з невиплатою заробітної плати, та не є самостійними, як це вважає ПАТ «Кривбасзалізрудком". Щодо твердження ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що заява про надання додаткової відпустки та довідка з Донецького юридичного інституту МВС України про строк вступних випробувань, для здобуття наукового ступеню «Доктор Філософії» спростовують твердження ОСОБА_1 та вимоги Позивача є недоведеними та безпідставними.

Щодо твердження ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що однією з позовних вимог ОСОБА_1 є оскарження наказу ПАТ «Кривбасзалізрудком» №1086 від 31.07.2017 року про надання додаткової оплачуваної відпустки у кількості 10 календарних днів та пропущсння позивачем строків позовної давності.

Так, дійсно, однією з моїх вимог є визнання Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () щодо надання додаткової оплачуваної відпустки в розмірі 10 календарних днів ОСОБА_1 , працівнику ПАТ «Кривбасзалізрудком» таким, що суперечить вимогам ч.З статті 15 Закону України «Про відпустки». Проте, позивач не вимагаю скасувати даний наказ, як на думку ПАТ «Кривбасзалізрудком» це вважається. В даному випадку позивач звернувся з позовною вимогою про стягнення належної йому заробітної плати та середнього заробітку.

Представник відповідача Колесніченко І.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, зауваживши, що позовні вимоги позивача є безпідставними та тому не підлягають задоволенню, підтримав обґрунтування, що викладені у письмовому відзиві.

Вказала, що довідку надав особисто позивач, а згідно відповіді навчального закладу де як стверджує позивач він здавав іспити вбачається, що така довідка взагалі не видавалася.

Відповідно до письмового відзиву зазначили що, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності по всім вимогам крім заробітної плати. Щодо вимог позивача про визнання права на додаткову оплачувану відпустку в змірі ЗО календарних днів, а також щодо визнання наказу про надання додаткової лачуваної відпустки у кількості 10 календарних днів, таким, що суперечить ч. З ст. 15 «Про відпустки», з даного приводу звертаю увагу суду на наступне.

1.1.Статтею 1 Закону України «Про відпустки» встановлено, що державні гарантії та зносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом конів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про відпустки" працівникам, допущеним до скла- ння вступних іспитів в аспірантуру з відривом або без відриву від виробництва, для підго- вки та складання іспитів надається один раз на рік додаткова оплачувана відпустка з розраху- у 10 календарних днів на кожний іспит.

При цьому, згідно ч. З ст. 2 Закону України «Про освіту» суб`єкт освітньої діяльності має право самостійно приймати рішення з будь-яких питань у межах своєї автономії, визначеної цим законом, спеціальними законами та/або установчими документами, зокрема з питань, не егульованих законодавством.

Пунктом 6 «Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та ктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах)», затвердженого Постановою ібінету Міністрів України № 261 від 23.03.2016 р. (далі по тексту - Порядок), передбачено, що туп до аспірантури (ад`юнктури) та докторантури здійснюється на конкурсній основі від- івідно до цього Порядку, Умов прийому на навчання до закладів вищої освіти, затверджених ОН, та правил прийому до відповідного закладу вищої освіти (наукової установи).

Позивачем до позовної заяви додано, як доказ кількості вступних випробувань, роздрукований з офіційного сайту Донецького юридичного інституту МВС України, розклад вступних випробувань для здобуття ОС "доктор філософії'" спеціальності 081 "Право" за 2019 рік, при цьому позивачем надано роздруківку з неналежному (збільшеному) форматі, а саме у наданому розкладі відсутній період складання вступних випробувань визначений закладом вищої освіти, а саме з 10.08.2019 р. по 19.08.2019 р. (роздруківка в із зазначенням періоду додається). Даний доказ, також підтверджує, що заклад вищої освіти самостійно визначає тривалість складання вступних випробувань.

Таким чином, вимоги позивача про визнання права на додаткову оплачувану відпустку в розмірі ЗО календарних днів, а також щодо визнання наказу про надання додаткової оплачуваної відпустки у кількості 10 календарних днів, таким, що суперечить ч. З ст. 15 ЗУ «Про відпустки» є недоведеними та безпідставними, адже вказана відпустка надавалась ОСОБА_1 виключно на підставі довідки навчального закладу (Донецького юридичного інституту МВС України, як самостійного суб`єкта освітньої діяльності) та особистої заяви позивача.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що в серпні місяці 2017 року його було допущено до складання вступних іспитів, а також те, що для здобуття наукового ступеню "Доктор філософії" спеціальності 081 "Право" вступні випробування складались з трьох дисциплін (основи законодавства, фаховий іспит (в залежності від спеціалізації здобувана наукового ступеню), іноземна мова).

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи відсутність будь -якої вини, вважаю вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, згідно зч. 1,6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не можуть грунтуватися на припущеннях.

Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач у зазначеній категорії справ, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди.

У позовній заяві викладено, що внаслідок неправомірної невиплати "нібито" належної заробітної плати, позивач переживає та ці переживання негативним чином впливають на його здоров`я, а саме постійні думки про несправедливість та неспокійний тривожний сон. Проте, зазначене нічим не підтверджується.

Висновків медичних органів, які підтверджують факт перенесення Позивачем моральних страждань, останній суду не надав, тому факт спричинення моральної шкоди є недоведеним. Отже наказ виданий відповідно до вимог закону, атому в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі та немає підстав для задоволення позову. Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює юристконсулом в Акціонерному Товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_1 працював юрисконсультом разом зі свідком , та він розповідав свідкові, що вступає до аспірантури, привозив документ довідку надавав начальникові, адвокатські запити були свідок розносила кореспонденцію, ніяких заяв позивача не віддавала.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 працював юристконсультом в юридичному відділі Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат», який очолює свідок. Позивач повідомляв свідкові про намір вступати в аспірантуру, але свідок не пам`ятає чи подавав довідку чи заяву ОСОБА_1 чи не подавав. Адвокатські запити щодо збирання інформації були, щодо компенсації свідок не пам`ятає, як здається свідокові то не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює в Акціонерному Товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», юрисконсультом та працювала разом з позивачем, будь-якої інформації щодо вступу позивача до аспірантури немає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він заступник начальника юридичного відділу в Акціонерному Товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», позивач ОСОБА_1 працював юристконсультом в юридичному відділі, свідкові відомо, що позивач мав намір поступати в аспірантуру, але чи була довідка та графік здачі іспитів свідок не пам`ятає. Також вже не пам`ятає чи був присутнім в кабінеті під час розгляду питання про відпустки, питання щодо грошової компенсації свідок не вирішує. З запитами позивача не був ознайомлений.

Вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1ст. 2 ЦПК України) Частиною 1статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 01.09.2014 року був прийнятий на посаду юрисконсульта договірно-претензійного бюро юридичного відділу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (код ЄДРПОУ - 00191307) (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») та працював на даному підприємстві по 16.03.2018 року, (копія трудової книжки а.с. 15-16).

Позивач вказує, що працюючи в 2017 році на ПАТ «Кривбасзалізрудком» повідомив начальника юридичного відділу про той факт, що його допущено для участі у вступних випробуваннях до аспірантури Донецького юридичного інституту та для підготовки та складання вступних іспитів згідно чинного законодавства він має право на додаткову оплачувану відпустку в розмірі ЗО календарних днів (з розрахунку 10 календарних днів на кожний іспит). Та надав графік складання іспитів від 25.06.2019 року. ( а.с. 17).

Суд критично відноситься до наданого доказу так як графіку вступних іспитів за 2017 рік позивачем не надано.

Крім того позивач як на підставу надання йому додаткової оплачуваної відпустки терміном 30 календарних днів, надав суду довідку від 25.07.2017 року згідно якої позивач допущений до складання вступних випробувань до Донецького юридичного інституту, заяву про надання йому відпустки від 02.08.2017 року терміном 10 календарних днів, з 03.08.2017 року по 12.08.2017 року для складання вступних іспитів. Але суд критично відноситься до вказаної довідки так як згідно відповіді ректора Донецького Юридичного інституту від 23.04.2020 року вбачається , що довідки про допуск до складання вступних іспитів від 25.07.2017 року інститутом ОСОБА_1 не видавалося, а тому не можливо надати її копії.

Отже , Статтею 1 Закону України «Про відпустки» встановлено, що державні гарантії та зносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом конів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про відпустки" працівникам, допущеним до складання вступних іспитів в аспірантуру з відривом або без відриву від виробництва, для підго- вки та складання іспитів надається один раз на рік додаткова оплачувана відпустка з розраху- у 10 календарних днів на кожний іспит.

При цьому, згідно ч. З ст. 2 Закону України «Про освіту» суб`єкт освітньої діяльності має право самостійно приймати рішення з будь-яких питань у межах своєї автономії, визначеної цим законом, спеціальними законами та/або установчими документами, зокрема з питань, не регульованих законодавством.

Пунктом 6 «Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та ктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах)», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 261 від 23.03.2016 р. (далі по тексту - Порядок), передбачено, що туп до аспірантури (ад`юнктури) та докторантури здійснюється на конкурсній основі відповівідно до цього Порядку, Умов прийому на навчання до закладів вищої освіти, затверджених ОН, та правил прийому до відповідного закладу вищої освіти (наукової установи).

З вказаних вище норм, вбачається, що конкретна тривалість для вступних іспитів встановлюється самостійно суб`єктом освітньої діяльності, тобто навчальним закладом.

Донецьким юридичним інститутом МВС України, як самостійним суб`єктом освітньої діяльності, було встановлено строк для вступних випробувань, і здобуття наукового ступеню «Доктор філософії», а саме у період з 31.07.2017 р. по 12.08.2017 р.. тобто 13 календарних днів.

Так, на підставі зазначеної довідки позивач особисто звернувся до керівництва підприємства з письмовою заявою від 02.08.2017 року про надання додаткової оплачуваної відпустки у кількості 10 календарних днів, у період з 03.08.2017 р. по 12.08.2017 р.. тобто самостійно визначив час, який необхідний йому для складання вступних випробувань.

Отже, на підставі особистої письмової заяви позивача від 02.08.2017 р. та довідки ніби то наданої Донецьким юридичним інститутом МВС України від 25.07.2017 р. відповідачем » було видано наказ № 1089-в від 31.07.2017 р.. відповідно до якого ОСОБА_1 , юрисконсульту 1 категорії ш. «Гвардійська» ПАТ "Кривбасзалізрудком» було надано вище вказану відпустку.

Право на працю - є гарантованим Конституцією України

невідчужуваним правом громадянина України, у зв`язку з чим, звільнення працівника від основної роботи (на період складання вступних випробувань) на період більший ніж зазначено у заяві працівника, яка є його волевиявленням - являється недопустимим.

Таким чином, вимоги позивача про визнання права на додаткову оплачувану відпустку в розмірі ЗО календарних днів, а також щодо визнання наказу про надання додаткової оплачуваної відпустки у кількості 10 календарних днів, таким, що суперечить ч. З ст. 15 ЗУ «Про відпустки» є недоведеними та безпідставними, адже вказана відпустка надавалась ОСОБА_1 виключно на підставі довідки навчального закладу (Донецького юридичного інституту МВС України, як самостійного суб`єкта освітньої діяльності) та особистої заяви позивача.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні вимог щодо визнання права на додаткову оплачувану відпустку в розмірі ЗО календарних днів, а також щодо визнання наказу про надання додаткової оплачуваної відпустки у кількості 10 календарних днів, таким, що суперечить ч. З ст. 15 ЗУ «Про відпустки», то інші вимоги про стягнення з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () та користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму компенсації за невиплачену заробітну плату, за 20 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки в розмірі 29 450,55 грн. також задоволенню не підлягають, так як є витікаючими вимогами з вищевказаних.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ) середній заробіток за весь час затримки при розрахунку при звільненні в розмірі 533 742,30 грн., суд зазначає, що дана вимога позивача безпідставна так як згідно наданої позивачем копії трудової книжки вбачається запис від 16.03.2018 року про звільнення в порядку переведення ОСОБА_1 за його власною згодою у зв`язку з переведенням до ТОВ "Юридична Фірма Логард" згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України, та доказів затримки виплати при розрахунку при звільненні позивач суду не надає.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з Публічного Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. без утримання податків та зборів.

Суд зазначає, що особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи відсутність будь -якої вини відповідача, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди необгрунтовані та нічим не підтверджені.

Беручи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, оскільки він є необгрунтованим.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає підстав для стягнення з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () витрат, пов`язаних з явкою до суду позивача та для стягнення з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» () компенсації за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

На та підставі викладеного,керуючись ст.ст. ст.12 ,13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Криворізького залізорудного комбінату» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки при звільненні- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.06.2021 року.

Суддя: Н. О. Сарат