РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Паньшиної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що позивач є власником будинку за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачка є його невісткою та більше року назад вона виїхала до Чернігівської області с. Курінь, однак залишається зареєстрованою в АДРЕСА_1 . реєстрація відповідачки порушує права позивача як власника будинку.

Відповідачка- ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, повідомлялася у відповідності до положень ЦПК України.

Третя особа в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши надані докази приходить до наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд (ст.ст. 150,156 ЖК України).

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частини будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про спадщину та Ѕ частина -на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2013року.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні у вказаній квартирі зареєстрована також відповідачка ОСОБА_2 .

За показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 позивач є його батьком, а відповідачка колишньою дружиною. Відповідачка вивезла всі свої речі та не мешкає в будинку більше року.

За показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , вона є сусідкою позивача. Відповідачка є невісткою позивача, більше року назад відповідачка приїхала грузовою машино зі своїми батьками, зібрала свої речі та поїхала до своєї матері.

Згідно довідки Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівскої області, ОСОБА_2 та її син ОСОБА_6 проживають без реєстрації в АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 231 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до стаття 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі статтею 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що позивач є власником будинку де зареєстрована відповідачка, яка не проживає без поважних причин в будинку АДРЕСА_1 більше року, суд вважає за необхідне усунути порушення прав власника та визнати відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 79, 81, 141, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України,суд-

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 ), третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна