Справа № 128/113/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 19.01.2018 о 13 год. 50 хв. на 378 км +150 м автодороги Стрий - Знам`янка, керуючи автомобілем «Рено Трафік», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Ленд Ровер», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, а також під час заносу зіткнувся з автомобілем «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначає, що постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018 по справі № 128/195/18 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та постановою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2019 дану постанову залишено без змін.

Позивач вказує, що в результаті ДТП належному йому автомобілю були заподіянні значні механічні ушкодження, описані у висновку експертного дослідження № 12-2/97 від 02.02.2018, за змістом якого вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищувала його ринкову вартість. Також зазначає, що в результаті ДТП та вчиненого відповідачем адміністративного правопорушення йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку із значними пошкодженням належного йому автомобіля.

Розмір заподіяної відповідачем моральної шкоди позивач оцінює у 50 000 гривень. Зокрема вказує, що при визначенні розміру моральної шкоди він виходив з того, що автомобіль під керуванням відповідача виїхав на його смугу руху, внаслідок чого він дуже сильно перелякався за своє життя та зазнав нервових потрясінь, крім того, зазнав душевних страждань за життя та здоров`я своєї дружини та сина, які були пасажирами автомобіля під час ДТП, а також в зв`язку з численними пошкодженнями належного йому автомобіля, що призвело до неможливості подальшого використання автомобіля, вимушених незручностей та зміни звичного способу його життя. Окрім того, позивач вказує, що в день ДТП 18.01.2018 він їхав автомобілем в м. Київ із с. Самолусківці Гусятинського району Тернопільської області, де того ж дня відбулися поховання його батька ОСОБА_4 , який помер напередодні, що значною мірою загострило душевні переживання позивача.

Оскільки відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано завданої ним моральної шкоди, позивач звернувся в суд з даною позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача на його користь 50 000 гривень завданої моральної шкоди та судові витрати по справі.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 36).

Представник відповідача на підставі ст. 178 ЦПК України надіслав суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що відповідач не погоджується із заявленими вимогами позивача, вважає їх значно завищеними, не доведеними належними доказами та вважає, що обставини, на які посилається позивач, не відповідають дійсним обставинам справи, та позивач мав можливість звернутися з такими вимогами до страхової компанії, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. Вказує, що відповідач не має жодного відношення до втрати позивачем батька, водночас, в такому випадку неможливо виокремити душевні переживання позивача від пошкодження майна у зв`язку із ДТП та смерті батька позивача, які відбулись в один проміжок часу, як зазначено в позовній заяві. Зазначає, що із позовом про відшкодування моральної шкоди позивач звернувся за три дні до закінчення трьох річного строку позовної давності, який обраховується із дати ДТП, що не дає можливість оцінити глибину моральних страждань та переживань позивача, а враховуючи відсутність будь-яких ушкоджень здоров`я може свідчити про відсутність моральних переживань позивача після ДТП. Вказує, що позивачем не наведено в позовній заяві обґрунтований розрахунок визначеного розміру моральної шкоди. Тому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову(а.с. 64 - 65).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2021 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.69).

Позивач та його представник в судове засідання повторно не з`явилися, однак представник позивача адвокат Череватий П.М. попередньо надіслав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, окрім того повідомив, що позивачем понесені витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги та докази таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, зокрема представник відповідача отримав судову повістку ще 29.04.2021 та відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Крім того, представник відповідача адвокат Захарчук М.В. надіслав до суду клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкладення судового розгляду суд враховує, що в судове засідання, яке було призначено на 28.04.2021, відповідач та його представник також не з`явилися, хоча були повідомлені про судове засідання завчасно та належним чином, представник відповідача адвокат Захарчук М.В. надіслав клопотання, яким просив відкласти розгляд справи на іншу дату в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, водночас, доказів поважності причин не явки до суду безпосередньо відповідача в дати призначених судових засідань суду не надано.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач та його представник повторно не з`явилися в судове засідання, відповідач скористався правом на надання відзиву в справі, на підставі п. 2 ч. 3, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

13.02.2015 ОСОБА_1 видано посвідчення водія (а.с. 9).

Автомобіль «Ленд Ровер», д.н.з. НОМЕР_2 , належав позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с. 10).

Згідно з копією постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018, 19.01.2018 року, о 13 год. 50 хв., на 378 км +150 м автодороги Стрий - Знам`янка, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Рено Трафік», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Ленд Ровер», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, а також під час заносу зіткнувся з автомобілем «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито справу в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 11).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2019 постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018 залишено без змін (а.с. 12).

Відповідно до копії висновку експертного дослідження № 12-2/97 від 02.02.2018, проведеного КНДЕКЦ МВС України за заявою ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover Freelander», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на дату проведення дослідження, становить 1 322 840, 16 грн.; матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Land Rover Freelander», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП, станом на дату проведення дослідження, становить 949 793, 90 грн. (а.с. 13 - 29).

У розділі «Визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ» вказаного висновку від 02.02.2018 зазначено, що порівнюючи вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ з ринковою вартістю цього автомобіля у непошкодженому стані експерт прийшов до висновку, що вартість відновлювального ремонту значно більше за ринкову вартість даного КТЗ в непошкодженому стані (а.с. 16 зі звороту - 17).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого 17.12.1970, його батьком був ОСОБА_4 (а.с. 30).

Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого Самолусківською сільською радою Гусяттинського району Тернопільської області 10.01.2018, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Самолусківці Гусятинського району Тернопільської області (а.с. 30 зі звороту).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.04.2018, яка залишена в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 26.02.2019, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин заподіяння матеріальної шкоди водію автомобіля «Ленд Ровер», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , суд вважає доведеним пошкодження автомобіля позивача внаслідок протиправних дій відповідача, в зв`язку з чим позивачу також було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та в зв`язку із пошкодженням (знищенням) його майна, що відповідає ст. 23 ЦК України.

Посилання сторони відповідача у відзиві на наявність обов`язку із відшкодування моральної шкоди у страхової компанії, де була застрахована цивільна відповідальність відповідача, є безпідставними з огляду на вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким не передбачено обов`язку страховика з відшкодування потерпілому, що не зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача, суд враховує наступні обставини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2020 по справі № 752/17832/14-ц наголосила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, §62, 12.07.2007).

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не зазнав ушкоджень здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, однак автомобіль, належний позивачу, було пошкоджено в результаті протиправних дій відповідача, при цьому його відновлення визнано економічно недоцільним, що підтверджено експертним висновком, в результаті чого позивач фактично був позбавлений транспортного засобу, що безумовно вплинуло на його усталений спосіб життя, водночас до обставин, якими була викликана поїздка позивача, відповідач не має відношення, будь-яких інших обставин заподіяння шкоди позивачу, крім встановлених судом наданими доказами, не встановлено, відомостей про матеріальний стан та стан здоров`я позивача суду не надано, обставин відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачем та відповідачем не заначено та не доведено, відомостей про матеріальний стан та стан здоров`я відповідача суду також не надано, суд,керуючись принципами розумності та справедливості, вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди 15 000 грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 272, 40 грн. (908 грн. ? 15 000 грн./50 000 грн. = 272, 40 грн.).

З огляду на заяву представника позивача, надану суду до закінчення судових дебатів у справі та не відкликану до завершення розгляду справи, про надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, після завершення розгляду справи (а.с. 66), суд не вирішує даним рішенням розподіл судових витрат на професійну правничу допомогуміж сторонами та роз`яснює позивачу, що згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивач вправі надати додаткові докази на підтвердження понесення судових витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення та питання їх розподілу може бути вирішено шляхом постановлення додаткового рішення в справі на підставі відповідної заяви сторони позивача.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 141, 211, 247, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнитичастково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 272, 40 грн. (двісті сімдесят дві гривні, 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 07.06.2021.

Суддя: