Справа № 347/2306/20
Провадження № 2/347/161/21
У Х В А Л А

Іменем України

22.06.2021 року Косівський районний суду Івано-Франківської області в складі:

судді Драч Д.С.,

за участі секретаря Борисової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву відповідача про відвід судді в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в :

10.12.2020 року до Косівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка Автоматизованою системою документообігу суду визначена для здійснення судового провадження судді Драч Д.С.

Ухвалою судді від 14.12.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

04.01.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на вказану позовну заяву, а 05.01.2021 року її додаткові пояснення до відзиву.

Підготовче судове засідання 14.01.2021 року було відкладено за клопотанням відповідача для забезпечення її права на правничу допомогу.

Підготовче судове засідання 03.02.2021 року було відкладено у зв`язку із технічними причинами, які унеможливлювали участь у засіданні представника відповідача ОСОБА_5 в режимі відеоконференції (знову ж таки для забезпечення права відповідача на правничу допомогу).

01.03.2021 року за клопотанням відповідача підготовче засідання було відкладено у зв`язку із встановленим «червоним» рівнем епідемічної безпеки в Івано-Франківській області та ухвалою судді від 01.03.2021 року продовжено строк проведення підготовчого засідання у даній цивільній справі до 13.03.2021 року включно, підготовче засідання було призначено на 09:45 годину 12.03.2021 року.

Напередодні призначеного засідання 11.03.2021 року власноруч відповідачем до канцелярії суду було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з посиленням карантину.

Ухвалою суду від 12.03.2021 року, в межах передбаченого процесуальним законом та ухвалою судді від 01.03.2021 року строку, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 02.04.2021 року о 10:00 годині.

Напередодні призначеного засідання 01.04.2021 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із розірванням договору із попереднім представником та для забезпечення їй права на правничу допомогу, а також заява про перенесення судового засідання у зв`язку із її хворобою (поданою власноручно до канцелярії суду!).

Судове засідання, призначене на 11:00 годину 26.04.2021 року, також було відкладено за клопотанням відповідача у зв`язку із її хворобою.

Судове засідання, призначене на 10:00 годину 27.05.2021 року було відкладено за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 у зв`язку із його зайнятістю в інших судових засіданнях, призначених раніше.

До початку судового засідання 22.06.2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитись із матеріалами даної справи.

Судом встановлено, що договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено 23.05.2021 року та, враховуючи достатність часу з моменту укладення договору до призначеного судового засідання на реалізацію права сторони на ознайомлення із матеріалами справи було оголошено перерву у судовому засіданні на 30 хвилин для забезпечення можливості представнику відповідача (як особі, яка надає професійну правничу допомогу), що було розцінено стороною відповідача як упереджене ставлення суду до них,у зв`язку з чим ОСОБА_2 через канцелярію суду подала заяву про відвід судді Драч Д.С., мотивуючи її порушенням суддею її права на правничу допомогу та порушенням її права на обізнаність про час та місце розгляду даної справи.

Суд вважає заявлений відповідачем відвід необґрунтованим, зважаючи на нижче наведене:

Щодо обізнаності відповідача про час та місце розгляду справи остання була повідомлена про кожне судове засідання у встановленому цивільним процесуальним законом порядку.

Крім того, суд акцентує увагу, що практика Європейського Суду з прав людини ( зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Відповідач була обізнана про існування даного судового провадження в суді.

Щодо обґрунтованості заяви про відвід судді слід зазначити, що за змістом ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше, ніж через 60 днів з дня відкриття провадження у справі та розглянути її по суті протягом 30 днів з дня початку розгляду справи по суті.

Отже, судом забезпечується проведення судового розгляду справи у передбачений законом строк, в той же час забезпечуючи право сторін на правничу допомогу та на виконання, в тому числі, завдань цивільного судочинства, передбачених ч.1 ст.2 ЦПК України, що не свідчить про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом ст.40 ЦПК України: питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу та у разі висновку суду про необґрунтованість відводу і у разі надходження заяви про відвід за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання - питання про відвід вирішується суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку ч.1 ст.33 цього Кодексу.

Згідно ст.36 ЦПК України перелік підстав для відводу (самовідводу) судді є вичерпним, а також ст.37 ЦПК України передбачена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до поданої відповідачем заяви про відвід судді вбачається, що жодних підстав зазначених в ст.ст. 36-37 ЦПК України, зокрема які б викликали сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді в розгляді даної справи не виявлено. Зазначені підстави для відводу судді Драч Д.С. у поданій заяві безпідставні та не обґрунтовані. Суддя ні прямо, ані опосередковано не заінтересована в результаті розгляду даної справи та жодних порушень у розгляді даної справи, які б викликали у стороннього спостерігача сумнів у неупередженості судді, нею не допущено.

Згідно ч. 7 ст. 56 «Закону України Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Між тим, дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені відповідачем, суд вважає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

Крім того, слід зазначити, що ст.39 ЦПК регламентовано право заявити вмотивований відвід, не пізніше початку підготовчого засідання при розгляді справи за правилами загального позовного провадження. Після спливу цього строку відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

При цьому, на початку судового засідання суд з`ясовував у відповідача чи немає підстав для відводу складу суду, на що вона відповіла, що відводів не має, а у своїй заяві про відвід, зокрема, вказує на її незгоду із попередніми рішеннями судді у даному провадженні.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Драч Д.С. є необґрунтованою та безпідставною.

Керуючись ст.ст. 36-37, 39-40 ЦПК України суд

постановив :

визнати необґрунтованою заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Драч Дар`ї Сергіївни від розгляду цивільної справи №347/2306/20 (провадження 2/347/161/21) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Драч Д.С. передати для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Матеріали справи №347/2306/20 передати до канцелярії Косівського районного суду для виконання вимог ч.3 ст.40 та ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: Д.С. Драч