Дата документу 17.06.2021 Справа № 2-944/09
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-944/09 Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/807/1464/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2021 року у справі за заявою Акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, боржник: ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконанняу справі за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Виконавчий лист з виконання вищевказаного рішення знаходився на виконанні у Енергодарському міському ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

За інформацією Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Стягувач виконавчий документ не отримував. Заявник зазначав, що втрати виконавчого листа унеможливлює звернення АТ «ОТП Банк» до державної виконавчої служби чи приватного виконавця з метою виконання рішення суду.

Посилаючись на зазначені обставини, просили суд поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення суду від 17 березня 2009 року по справі № 2-994/2009 за позовом ЗАТ «ОТП Банк» (на даний час АТ «ОТП Банк») до ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 189836,66 грн., а також видати його дублікат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2021 рокузаяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, АТ «ОТП Банк»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2021 рокута прийняти нову ухвалу якою задовольнити їх заяву.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначають, що стягувач виконавчий лист з постановою про повернення виконавчого документу не отримував, а дізнався про наявність такої постанови з реєстру виконавчих проваджень, тобто виконавчий документ було втрачено виконавчою службою і АТ «ОТП Банк» не в змозі надати підтверджуючи документи щодо отримання постанови про повернення виконавчого провадження та виконавчого документу. Відсутність вказаного виконавчого листа на виконанні у органах державної виконавчої служби підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо виконавчих проваджень, де боржником виступає ОСОБА_1 . Оскільки виконавчий документ був втрачений за обставинами, що не залежать від Стягувача, це унеможливлює звернення АТ «ОТП Банк» до державної виконавчої службі приватного виконавця з метою виконання рішення суду і відповідно захисту своїх законних та інтересів.

Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання також не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 109). Судові повістки, направлені на адресу ОСОБА_1 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулись до апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній» (а.с. 110-116). При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, колегія суддів колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 189836,66 грн. та судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати за інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. (а.с. 46).

З заяви ПАТ «ОТБ Банк» від 06 жовтня 2009 року вбачається, що представник позивача виконавчі листи та копію судового рішення отримав 29 жовтня 2009 року (а.с. 48).

У грудні 2020 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Заявником надано докази на підтвердження того, що 22 травня 2012 року Енергодарським міським ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-944 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 189836,66 грн. (а.с. 56, зворот).

Також, з інформації про виконавче провадження встановлено, що 26 червня 2014 року виконавчий лист був повернутий стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 56-57).

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 15 грудня 2020 року виконавчий лист № 2-944 на виконанні не перебуває (а.с. 54-55).

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що твердження заявника не знайшли свого підтвердження, не підтверджені факти втрати виконавчого документу, не зазначені докази вжиття необхідних заходів щодо встановлення місця знаходження виконавчого листа.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, судом повинна бути надана мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи. Судове рішення повинно бути обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції не навів обґрунтування відмови, обмежившись формальним посиланням на ненадання заявником належних та допустимих доказів.

Так, судом першої інстанції не надано оцінки обставинам, викладеним у заяві, допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, судом першої інстанції не надано оцінки посиланням стягувача на те, що ними копію постанови про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого листа № 2-944 отримано не було. Отже, судом першої інстанції не встановлено обставин втрати виконавчого листа.

В матеріалах справи також відсутні докази направлення Енергодарським міським ВДВС у Запорізькій області вищезазначеної постанови та оригіналу виконавчого листа на адресу стягувача, зокрема, супровідний лист, реєстр поштових направлень.

При цьому, неотримання виконавчого документа стягувачем об`єктивно унеможливлює пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У статті 433 ЦПК України вказано на те, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, водночас виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Разом з тим, суд першої інстанції не перевірив доводів заявника, не витребував матеріали виконавчого провадження, не з`ясував, коли банк і яким чином дізнався про втрату виконавчого листа, і чи дійсно відсутні підстави для поновлення строку.

Крім цього, слід зауважити, що при вирішенні даної заяви суд першої інстанції не звернув увагу на норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також роз`яснення наданими Європейським судом з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.02.2005 року, ухваленого у справі «Шаренок проти України», було встановлено порушення ст.6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції. При цьому, Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Суд сказав на свою прецедентну практику, згідно з якою відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що винесена ухвала суду не може вважатися законною та обґрунтованою, є такою, що винесена передчасно, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно із п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права,які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга АТ «ОТП Банк» підлягає частковому задоволенню, а ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2021 рокускасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» -задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2021 рокуу по цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: