Справа № 214/6565/20
2/214/421/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 листопада 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при заочному розгляді цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Примакова Костянтина Олексійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Примаков К.О. звернувся до суду із позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 52,3 кв.м., житлова площа 29,3 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка вказану частку отримала у спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що вітчиму позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, та після його смерті спадщину за законом прийняли спадкоємці першої черги, а саме ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивачки, та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є доньками останнього по 1/3 частки кожному. За життя він заповіт не склав. Матір позивачки ОСОБА_4 бажала отримати свідоцтво на паво на спадщину, однак не змогла це зроби, так як інші спадкоємці не ходили до нотаріуса. У зв`язку з чим її матір не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . Після її смерті позивачка, як донька подала заяву до приватного нотаріуса, як спадкоємиця першої черги, так як інші спадкоємці першої черги відсутні. Позивачці було відмовленно у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що після смерті вітчима ОСОБА_5 , спадкоємці не оформили спадщину.

Отже, на підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Позивач та його представник до суду не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить позовні вимоги задовольнити, у разі неявки відповідачів, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення, про причини неявка суд не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідує, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

У зв`язку з належним повідомленням представника відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 (а.с.11).

Відповідно до рішення органу приватизації УЖКГ Криворізького міськвиконкому С-201 від 09.04.1993 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Згідно постанови про відмову у відчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Перекопської І.С. після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину за законом прийняли спадкоємці першої черги ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1/3 частки кожному (а.с.21).

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №12 (а.с.15)

Як видно з постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. від 21.07.2012 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частку кварти, яка знаходиться за адресою: квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 52,3 кв.м., житлова площа 29,3 кв.м., оскільки права спадкоємців після смерті власника ОСОБА_5 не оформленні.

Перевіряючи обґрунтованість пред`явлених позивачкою вимог щодо визнання за ним права власності на вказану частку квартиру, суд виходить з такого.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.2ст.22, ч.5ст.55,ст. 64 Конституції України, гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що позивач не має можливості оформити право на спадкове майно в нотаріальному порядку, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутність будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, з метою захисту спадкових прав позивача, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5, 6 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що в силу ст.392 ЦК України, рішення суду про визнання права власності на майно підтверджує наявне в позивача право власності як речове право, яке підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 206, 258-259, 263-265, 273, 354, 355, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Примакова Костянтина Олексійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , загальна 52,3 кв.м., житлова площа 29,3 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речове право, підтверджене рішенням суду, підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом, після набрання рішенням суду законної сили.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для пред`явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» в частині стягнення судових витрат.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно з ст.285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Чернова