Єдиний унікальний номер справи 183/3969/21
Провадження № 2-з/183/92/21

У Х В А Л А
16 червня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши у письмовому провадженні заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову, -
09 червня 2021 року засобами поштового зв`язку АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, яка передана судді 16 червня 2021 року.
Заява обґрунтована тим, що заявник АТ «Державний ощадний банк України» має намір звернутись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 88 954,07 грн. Підставою для забезпечення такого позову у цьому випадку є відчуження заставного автомобіля без згоди Банку як заставодержателя у період дії зареєстрованого обтяження. Заявник зазначає, що 01 лютого 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1973, предметом якого було отримання грошових коштів для купівлі транспортного засобу. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між сторонами було укладено договір застави № 4268, згідно з умовами якого в заставу Банку було передано автомобіль марки CHEVROLET, модель EPICA LA69L, рік випуску 2007, колір синій, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , зареєстрований: УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 31 січня 2007 року, про що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 02 лютого 2007 року внесено запис про його обтяження заставою № 4441520 із терміном дії до 02 лютого 2012 року з забороною відчужувати та який продовжувався до 04 січня 2017 року та 14 лютого 2022 року. Унаслідок порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору, 08 вересня 2008 року Таращанським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 2-532/2008 за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги Банку було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 суму боргу 127 350,46 грн. Рішення набрало законної сили - 18 вересня 2008 року. На теперішній час зобов`язання ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором не виконано, як і не виконано нею рішення суду від 08 вересня 2008 року. При цьому, в рамках розгляду цивільної справи № 183/6346/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк», третя особа ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття обтяження, АТ «Ощадбанк» стало відомо, що власником автомобіля марки CHEVROLET, модель EPICA LA69L, рік випуску 2007, колір синій, кузов НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , який перебуває в заставі Банку, є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , виданого 27 листопада 2014 року Новомосковським центром надання послуг № 1209. Заявник зауважує на тому, що на момент придбання ОСОБА_1 спірного автомобіля, Державний реєстр обтяжень рухомого майна містив запис про його обтяження. Крім того, ОСОБА_1 , 28 жовтня 2019 року видав довіреність на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якою уповноважив останніх користуватися, а також розпоряджатися від його імені належним йому автомобілем. У зв`язку з викладеними обставинами, заявник АТ «Державний ощадний банк України» просить суд забезпечити його позов шляхом:
- накладення арешту на автомобіль: марки CHEVROLET, модель EPICA LA69L, рік випуску 2007, колір синій, кузов НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 виданого 27 листопада 2014 року Новомосковським центром надання послуг № 1209;
- заборони ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 користуватися та розпоряджатися автомобілем: марки CHEVROLET, модель EPICA LA69L, рік випуску 2007, колір синій, кузов НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 виданого 27 листопада 2014 року Новомосковським центром надання послуг № 1209.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви позивача з наступних підстав.
Частиною 2 статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Заявляючи вимогу про необхідність накладення арешту на рухоме майно, заявником не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із позовними вимогами, які в подальшому будуть заявлені позивачем.
Суд вважає, що висловлені заявником у заяві доводи не дають можливості суду однозначно оцінити пропорційність заявлених заходів забезпечення позову наслідкам вжиття заходів забезпечення позову для третіх осіб.
Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Також, заявником не надано суду належних та допустимих доказів належності на праві приватної власності ОСОБА_1 рухомого майна, а саме спірного автомобіля, на яке просить накласти арешт заявник, а саме доказів реєстрації права власності спірного рухомого майна саме за ОСОБА_1 станом на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову.
Разом з тим, варто зазначити, що подана заява не містить належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду з урахуванням наявного обтяження спірного рухомого майна. Посилання заявника на те, що ОСОБА_1 не обмежений у своєму праві власності, а тому є висока вірогідність здійснення ним дій, спрямованих на відчуження спірного рухомого майна, його втрати або знищення, як обґрунтування необхідності забезпечення позову, суд не приймає до уваги, як безпідставні, оскільки вони не підкріплені жодними доказами, та за своєю суттю є суб`єктивним припущенням заявника.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши зміст заяви, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом майбутнього спору, співмірності таких заходів і відповідності виду забезпечення позову майбутнім позовним вимогам, суд робить висновок про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду з урахуванням наявного обтяження спірного рухомого майна.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заява АТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 260 ЦПК України, суддя,-
У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 16 червня 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна