Провадження № 2/161/3100/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування якої зазначив, що 15.01.2021 року о 19:58 в м. Луцьку по вул. Гнідавська, 40, ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.9 ПДР України, під час руху заднім ходом не впевнився в безпеці, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить йому. Вказані обставини встановлені постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.02.2021 у справі № 161/1196/21, в ході розгляду якої відповідач особисто визнав свою вину в ДТП. Внаслідок ДТП його транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим йому було спричинено матеріальні збитки. У зв`язку з цим, він звернувся до страховика належного ОСОБА_2 транспортного засобу ПрАТ «СК «Універсальна» для здійснення страхового відшкодування, однак йому було відмовлено у цьому, в зв`язку з наявністю безумовної франшизи у розмірі 2000 грн. та на думку працівників страховика, завдані збитки не перевищують вказаної суму. Жодних виплат від М(Т)СБУ він не отримував. У свою чергу, його неодноразові звернення до відповідача з проханням зустрітись та врегулювати фінансові питання щодо ремонту його автомобіля були проігноровані. З метою врегулювання спору в судовому порядку, 29.04.2021 року він звернувся до Волинського НДЕКЦ МВС України із заявою про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, в результаті чого було складено висновок експерта з якого слідує, що вартість витрат на відновлювальний ремонт його транспортного засобу становить 6693,60 грн. Вказана сума збитку підлягає стягненню з відповідача. Також вважає, що на відповідача повинен бути покладений обов`язок відшкодувати завдану йому моральну шкоду, яка полягає нервовому стресі та переживаннях через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості комфортно користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього, а також через постійні агресивні та образливі розмови з боку відповідача в той час, коли він намагався владнати ситуацію в досудовому порядку. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 6693,60 грн. завданої йому внаслідок ДТП матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди, 175,80 грн. витрат на проведення судової експертизи, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

11.11.2021 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву в обгрунтування якого останній зазначив, що вимоги до ОСОБА_2 як до водія, чия цивільно-правова відповідальність на момент ДТП, яка сталася 15.01.2021 року була застрахована відповідно до полісу № ЕР-153231567 від 14.04.2020 року, виданого ПрАТ «СК «Універсальна» є безпідставними. Зокрема, сума страхового відшкодування згідно даного полісу ОСЦПВВНТЗ за заподіяння шкоди майну становить 130000 грн., при цьому, ціна даного позову не перевищує розмір страхування. Однак, ПрАТ «СК «Універсальна» залучена до даної справи в якості третьої особи, а не відповідача. У свою чергу, експертне дослідження визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням належного позивачу транспортного засобу, було проведене більш як через 3 місяці від дати ДТП, а тому за вказаний період часу пошкодження, які були предметом проведення транспортно-товарознавчої експертизи, могли виникнути за інших обставин. Разом з тим, у відповідь на звернення ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Універсальна» для здійснення страхового відшкодування, страховою компанією було встановлено, що нанесений збиток не перевищує розміру франшизи (2000 грн.). Тобто, страховик очевидно вивчав надані позивачем матеріали, оглядав пошкоджене авто, робив відповідний аналіз, розрахунки і дійшов висновку, що пошкодження є незначними. При цьому, зі слів його довірителя, заподіяне ним 15.01.2021 року пошкодження автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 можна було усунути шляхом полірування. Крім того, позивач не надав жодних доказів якими діями відповідача було заподіяно йому моральну шкоду, чому така у грошовому виразі становить саме суму в розмірі 3000,00 грн. та з яких міркувань він виходив і якими доказами це підтверджується. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

16.11.2021 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив, який вмотивований наступним. Вказує, що у даному випадку франшиза у будь-якому випадку стягується за рахунок винуватця ДТП, а доводи про зворотне є безпідставними. У свою чергу, факт заподіяння йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП, підтверджується судовим рішенням від 10.02.2021 у справі № 161/1196/21, а її розмір відповідним експертним висновком, які є належними та достатніми доказами. При цьому, тривалість строку від моменту ДТП до проведення експертного дослідження спричинене його намаганням врегулювати спір в позасудовому порядку. Інші посилання, зазначені у відзиві вважає безпідставними та необгрунтованими (а.с. 64-67).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ПрАТ «СК «Універсальна» та у прийнятті уточненої позовної заяви було відмовлено.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав із викладених у позові підстав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову посилаючись на доводи, які були викладені ним у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, письмові пояснення по суті заявлених вимог від нього на адресу суду не надходили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.01.2021 року о 19.58, в м. Луцьку по вул. Гнідавська, 40, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.9 ПДР України, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.02.2021 року в справі про адміністративне правопорушення № 161/1196/21, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП. Дана постанова набрала законної сили та є чинною (а.с. 8).

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 (а.с. 9).

Отже, дії відповідача ОСОБА_2 перебувають у причинно-наслідковому із завданням матеріальної шкоди ОСОБА_1 , яка проявилася у пошкодженні належному останньому транспортному засобу MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_2 .

Судом також встановлено, на момент ДТП, яка сталася 15.01.2021 року о 19.58, в м. Луцьку по вул. Гнідавська, 40, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № 153231567 від 14.04.2020 року. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн. Розмір франшизи складає 2000 грн.

04.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Універсальна» про здійснення страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням 15.01.2021 року належного йому транспортного засобу, у відповідь на що страхова компанія повідомила позивача про відсутність підстав для здійснення регламентної виплати, оскільки розмір завданого йому збитку не перевищує розмір франшизи. Зазначене підтверджується відповідним листом ПрАТ «СК «Універсальна» № 1025/24-001 від 12.03.2021 року (а.с. 10).

29.04.2021 року ОСОБА_4 звернувся до Волинського НДЕКЦ МВС України із заявою про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку, завдано власнику автомобіля MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження станом на 15.01.2021 року.

Як вбачається із висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/103-21/3449-АВ від 22.05.2021 року, за наслідками проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи було встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_2 , 2006 р.в., в результаті його пошкодження станом на 15.01.2021 року, а відтак й вартість матеріального збитку, завданого його власнику, становить 6693,60 грн. Даний висновок експерта складений судовим експертом Волинського НДЕКЦ МВС України Лук`янчуком О.С.; про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України останній попереджений (а.с. 16-23).

Із вищевказаного висновку експерта слідує, що предметом дослідження було саме пошкодження ЛФП заднього бампера на автомобілі MAZDA 6, яке зафіксоване на зображенні 7-8 Ілюстративної таблиці (а.с. 21) та відображене у дефективній відомості огляду транспортного засобу, складеній 29.03.2021 року судовим експертом Волинського НДЕКЦ МВС України Лук`янчуком О.С. (а.с. 22). При цьому, пошкодження, утворені в процесі експлуатації КТЗ, не пов`язані із подією у вигляді: «корозія боковими ЗД лівої, правої; пошкодження ЛФП лівого переднього крила; пошкодження оббивки сидінь» під час проведення експертного дослідження до уваги не бр алися (а.с. 22-зворот).

Із змісту вказаного висновку експерта слідує, що предметом проведення транспортно-товарознавчої експертизи, за наслідками якої складено висновок експерта Волинського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/103-21/3449-АВ від 22.05.2021 року, були ті пошкодження автомобіля MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_2 , які виникли саме внаслідок ДТП, яка сталася 15.01.2021 року о 19:58 в м. Луцьку по вул. Гнідавська, 40.

На переконання суду, висновок експерта Волинського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/103-21/3449-АВ від 22.05.2021 року є належним, допустимим та достовірним доказом, який визначає вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_2 в результаті ДТП, яка сталася 15.01.2021 року о 19:58 в м. Луцьку по вул. Гнідавська, 40.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок розглядуваної ДТП, складає 6693,60 грн.

Як вбачається із акту наданих послуг Волинським НДЕКЦ МВС України № 1500055-038 вартість проведення експертного дослідження склала 175,80 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При цьому, в межах ліміту відповідальності страховика, останній залишає за собою право на франшизу, яка не підлягає стягненню зі страхової компанії.

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна» в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну на суму 130000 грн., а розмір франшизи становить 2000 грн. (а.с. 50).

Згідно п. 12. 1 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Із наведеного слідує, що франшизою є ті збитки, які визначені договором страхування, що не відшкодовуються страховиком у разі виникнення страхового випадку, а відтак, у випадку ДТП, відшкодування збитків на суму франшизи в користь потерпілого покладається на винуватця ДТП.

Відтак, у ОСОБА_1 виникло право на страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Універсальна» в розмірі 4693,60 грн. («6693,60 грн. завдана шкода» - «2000 грн. франшиза»), а тому ОСОБА_2 не є належним відповідачем в даній частині заявлених позовних вимог.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Так, у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступного висновку.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, підчас розгляду даної справи, ані позивачем, ані його представником відповідне клопотання про залучення до участі у ній співвідповідача до суду подано не було.

Отже, сторона позивача розпорядилася своїми процесуальними правами, визначеними ЦПК України, щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст. 51 ЦПК України, не наділений процесуальним правом з власної ініціативи залучати до участі у справі співвідповідачів, оскільки залучення співвідповідача може відбутися виключно за клопотанням сторони позивача.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині заявлених вимог до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 4693,60 грн. є безпідставними, оскільки останній не є належними відповідачем за цією вимогою.

Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 175,80 грн. витрат на проведення судової експертизи, оскільки факт понесення таких жодними належними доказами не підтверджений.

Зокрема, наданий ОСОБА_1 акт наданих послуг Волинським НДЕКЦ МВС України № 1500055-038 лише свідчить про визначення вартості проведення експертного дослідження, про те жодним чином не підтверджує тієї обставини, що такі витрати були фактично понесені останнім.

Разом з тим, суд вважає обгрунтованою вимогу ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 завданої йому шкоди в сумі 2000 грн., що складає розмір франшизи згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № 153231567 від 14.04.2020 року.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003).

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_2 у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивача було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді пошкодження належного останньому майна, моральних стражданнях у зв`язку з цим є причинно-слідчий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу моральних страждань, що були викликані погіршення його технічного і естетичного стану, а також побутовими незручностями.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості забезпечення здійснення права володіння, користування і розпорядження своєю власністю, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_2 500 грн.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «СК «Універсальна», про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було заявлено позовні вимоги загальною ціною 9869,40 грн. (6693,60 грн. майнова шкода + 3000 моральна шкода) та у зв`язку з цим сплачено судовий збір в розмірі 908 грн.

Разом з тим, судом було задоволено заявлені вимоги на загальну суму 2500 грн., що становить 0,2533 % від ціни позову.

За наведених обставин із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 230 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 22, 23, 988, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 51, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 500 (п`ятьсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 230 (двісті тридцять) грн.

В іншій частині заявлених вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», адреса місцезнаходження: 03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, 44, .

Повний текст рішення складений 10 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська