Номер провадження: 22-ц/813/3590/21
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у справі за позовом Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Дяченко В.Г. 12 березня 2020 року у м. Одеса,

встановила:

У липні 2019 року ДП «Морський торгівельний порт «Южний» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином (а.с. 1-5).

В обґрунтування позову ДП «Морський торгівельний порт «Южний» посилалося на те, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року у кримінальній справі №523/4558/18 було встановлено, що у період часу з жовтня 2016 року по лютий 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_4 , яка обіймала посаду провідного бухгалтера розрахунково-касового сектору централізованої бухгалтерії ДП «Морський торговельний порт «Южний» діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обернення грошових коштів ДП «Морський торговельний порт «Южний» на свою користь, привласнили грошові кошти позивача на загальну суму 2 331 208,69 грн. Розмір збитків підтверджено матеріалами кримінального провадження висновком експерта №17-3366/3367 від 29 вересня 2017 року та визначено у вироку. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України визнали.

Жодних дій зі сторони відповідачів, щодо добровільного відшкодування збитків, не вчинено.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2019 року у кримінальній справі № 523/4558/18 не оскаржувався та вступив в законну силу 28 лютого 2019 року.

У межах кримінального провадження цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, ДП «МТП «Южний» як потерпілим, заявлений не був.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року позов ДП «Морський торговельний порт «Южний»» було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ДП «Морський торговельний порт «Южний» грошові кошти у розмірі 2 331 208,69 грн. Стягнуто, в рівних частинах, з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави, судовий збір в сумі 34 968,12 грн. (т.1 а.с. 186-188).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянтів, судом першої інстанції не було враховано, що виконавці вчиняли різні дії, визначені ОСОБА_4 , та отримували різні суми винагороди за це, які значно менші, ніж отримувала ОСОБА_4 , що підтверджено експертизою по кримінальному провадженню, так як нею встановлені збитки, які були завдано кожним з учасників кримінального провадження, відповідно до ролі кожного з учасників. Таким чином, стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, повинно відбуватися кожним учасником у розмірах, пропорційних завданим збиткам (т.1 а.с. 190-193).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 28 січня 2019 у кримінальній справі №523/4558/18 було встановлено, що у період часу з жовтня 2016 року по лютий 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_4 , яка обіймала посаду провідного бухгалтера розрахунково-касового сектору централізованої бухгалтерії Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обернення грошових коштів Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на свою користь, привласнили грошові кошти позивача на загальну суму 2 331 208,69 грн.

Розмір збитків підтверджено матеріалами кримінального провадження висновком експерта №17-3366/3367 від 29 вересня 2017 року та визначено у вироку.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали вчинення ними дій, в яких є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.5 КК України.

Жодних дій зі сторони відповідачів, щодо добровільного відшкодування збитків не вчинено.

Вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 28 січня 2019 у кримінальній справі № 523/4558/18 набрав законної сили 28 лютого 2019 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, цей вирок обов`язковий для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним факт завдання шкоди ДП «МТП «Южний» у розмірі 2 331 208,69 грн. спільними неправомірними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також причинно-наслідковий зв`язок між їх діями та розміром збитків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції не було враховано, що виконавці вчиняли різні дії, визначені ОСОБА_4 , та отримували різні суми винагороди за це, які значно менші, ніж отримувала ОСОБА_4 . Стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, повинно відбуватися кожним учасником у розмірах, пропорційних завданим збиткам

Колегія суддів зауважує, що згідно зі ст. 1190 ЦК особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність таких осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Отже, за змістом законодавчих положень суд не позбавлений права змінити солідарний порядок стягнення коштів на дольовий, і така зміна залежить виключно від позиції потерпілого.

У даному випадку, від потерпілого - ДП «Морський торгівельний порт «Южний», заяви щодо визначення відповідальність відповідачів у частці відповідно до ступеня їхньої вини не надходило, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про солідарну відповідальність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 396/1802/17.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 03 червня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе