Справа №477/118/21
Провадження №2/477/405/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

із секретарем судового засідання Тристан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 500967725 від 19.12.2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», на загальну суму 39339,72 грн., яка складається з 3% річних 909.82 грн., втрат від інфляції в сумі 1833,08 грн., подвійної облікової ставки НБУ 1647,67 грн., заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 10099,60 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 12479,61 грн., заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 3169, 94 грн., заборгованість з пені 9200 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 19 грудня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 500967725. Відповідно до п.2.3 кредитного договору датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 22 грудня 2019 року.

21 червня 2016 року за договором факторингу № 1 публічне акціонерне товариство Альфа-Банк відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» свої права вимоги по кредитному договору, укладеному в тому числі між публічним акціонерним товариством Альфа-Банк та відповідачем.

26 грудня 2018 року за договором факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» свої права вимоги по вищевказаному кредитному договору.

Відповідно договору відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» свої права вимоги по кредитному договору, укладеному в тому числі між публічним акціонерним товариством Альфа-Банк та відповідачем.

Своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника.

ВідповідачОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Корець С.В. надійшли письмові пояснення, в яких він у задоволенні позовних вимог просив відмовити, мотивуючи тим, що заборгованість за кредитним договором № 500967725 від 19 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» вже була стягнута за рішенням суду від 28 січня 2016 року, дане рішення суду виконано в повному обсязі, що свідчить про відсутність кредитної заборгованості.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року публічне акціонерне товариство Альфа-Банк відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» свої права вимоги по кредитному договору, укладеному в тому числі між публічним акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_2 .

Відповідно договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» свої права вимоги по вищевказаному кредитному договору.

Згідно договору відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» свої права вимоги по кредитному договору, укладеному в тому числі між публічним акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_2 .

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал набуло право вимоги грошових коштів з відповідача на свою користь.

Дослідивши цивільну справу №477/2779/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом встановлено наступне.

19 грудня 2014 року між ПАТ Альфа-Банк та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №500967725, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до Договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 20344 грн. 79 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних з остаточним строком повернення кредиту 22 грудня 2019 року (а.с.4-6 справа №477/2779/15-ц).

07 грудня 2015 року ПАТ Альфа-Банк, звернулося до суду з позовом, в якому зазначив, що станом на 05 листопада 2015 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 25769 грн. 64 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 19894 грн. 72 коп., за відсотками в розмірі 1439 грн. 30 коп., по комісії в розмірі 2835 грн. 62 коп., штрафу (за останній календарний рік) в розмірі 1600 грн. 00 коп., посилаючись, на пункти договору, якими передбачена можливість дострокового стягнення кредитної заборгованості, просив стягнути дану заборговансть.

Про наявність зазначеної заборгованості ПАТ Альфа-Банк 23.11.2015р. була надіслана вимога відповідачу ОСОБА_2 про дострокове повернення кредиту (а.с.13 справа №477/2779/15-ц).

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року позов публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволений повністю та з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк стягнута заборгованість за кредитним договором № 500967725 від 19 грудня 2014 року, що утворилася станом на 05 листопада 2015 року, в сумі 25769 грн. 64 коп. (в т.ч. заборгованість за кредитом в розмірі 19894 грн. 72 коп., за відсотками в розмірі 1439 грн. 30 коп., за комісією в розмірі 2835 грн. 62 коп., штраф в розмірі 1600 грн. 00 коп.) та судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.(а.с.31-33, справа №477/2779/15-ц).

11.09.2019р. заступником начальника відділу Вітовського РВДВС ГТУЮ у Миколаївській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з повним та фактичним виконанням виконавчого документу та повернутий виконавчий лист на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Дослідивши цивільну справу№477/2192/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівнапро визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, судом встановлено наступне.

07 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяно Іванівною вчинено виконавчий напис № 618 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 52460,85 грн. за кредитним договором № 500967725 від 19 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», в тому числі і по тілу кредиту.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 березня 2021 року визнаний таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, № 618, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною 07 вересня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 52460,85 грн. за кредитним договором № 500967725 від 19 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Згідно приписів частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В обґрунтування своїх вимог позивачем наданий розрахунок заборгованості, в якому за відповідачкою утворилася заборгованість, яка складається з 3% річних 909,82 грн., втрат від інфляції в сумі 1833,08 грн., подвійної облікової ставки НБУ 1647,67 грн., заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 10099,60 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 12479,61 грн., заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 3169, 94 грн., заборгованість з пені 9200 грн.(а.с.17-22).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ч. 1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

Як вбачається з виконавчих листів та постанов державного виконавця Вітовського РВДВС ГТУЮ у Миколаївській області (справа № 477/2779/15-ц а.с.40-46), рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року по справі № 477/2779/15-ц виконано повністю та фактично у 2019 році.

Отже, відповідачкою повністю сплачена заборгованість в сумі 25769 грн. 64 коп. (в т.ч. заборгованість за кредитом в розмірі 19894 грн. 72 коп., за відсотками в розмірі 1439 грн. 30 коп., за комісією в розмірі 2835 грн. 62 коп., штраф в розмірі 1600 грн.), за кредитним договором № 500967725 від 19 грудня 2014 року, стягнута достроково рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року.

Про надходження від відповідачки суми боргу, стягнутої за рішенням суду свідчать і розрахунки, надані позивачем (а.с.17-22, 154).

Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем розрахунків, скориставшись правом на дострокове стягнення заборгованості, відповідно до ст.1050 ЦК України, банк продовжував нарахування процентів після рішення суду.

Однак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. У постанові Верховний Суд зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що кошти, які вносились відповідачем на погашення заборгованості, достроково стягнутої рішенням суду від 28 січня 2016 року, направлялися на погашення необґрунтовано нарахованих платежів, не охоплених рішенням суду, вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат з розрахунку суми заборгованості 10099, 60 грн., задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість.

Що стосується пені, то умовами кредитного договору нарахування неустойки у виді пені взагалі не передбачена, отже вимоги в цій частині є безпідставними.

Щодо вимоги про стягнення подвійної облікової ставки НБУ 1647,67 грн., суд зазначає, що таке право передбачене ст.1048 ЦК України.

Так, згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Однак п.2.2 кредитного договору визначені проценти, які вже стягнуті рішенням суду та не повинні нараховуватися. Отже, підстави для нарахування та стягнення процентів у розмірі подвійної облікової ставки, відсутні.

На підставі викладеного, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282, ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500967725 від 19.12.2014р., відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач- товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», вул.Кудрявський Узвіз, 5-б м.Київ, адресаа для листування: м.Київ вул.Вікентія Хвойки, 15/15, ;

відповідач- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений і підписаний 09 грудня 2021 року.

Суддя А.А. Саукова