ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2462/21 Справа № 185/5845/18 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 2229,25 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн., судові витрати. Мотивував позов таким. 16.05.2018 року о 7.50 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Хюндай-Акцент, д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Дніпровська, біля будинку 563/1 м. Павлограда здійснила наїзд на позивача, спричинивши йому тілесні пошкодження. У зв`язку з отриманими травмами він лікувався. Купував ліки на вказану суму. Йому була завдана моральна шкода так як він не міг вести повноцінний образ життя., зазнав психологічного дискомфорту (а.с.1-3).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1229, 25 гривень, моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 704,80 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с.126-127).

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Стягнути судові витрати (а.с.136-140).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2018 між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 2110839. Вказане підтверджено копією договору (а.с.27).

16.05.2018 року о 7.50 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Хюндай-Акцент, д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Дніпровська, біля будинку 563/1 м. Павлограда здійснила наїзд на позивача, спричинивши йому тілесні пошкодження. Вказаний факт сторони не оспорюють.

Позивачу було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою обох п`яточних кісток, ВДС, больовий синдром, забої, садна голови. Він лікувався з 17.05.2018 року по 09.07.2018 року. Під час лікування позивачем витрачено 2 229,25 грн. Вказаний факт підтверджено копіями чеків (а.с.7-9).

23.05.2018 року відповідач на лікування сплатив позивачу 1000 грн. вказаний факт підтверджено копією розписки (а.с.32).

Викладене приводить суд до висновку про те, що позивачу відповідачем заподіяна шкода у розмірі 1229,25 гривень.

ОСОБА_2 визнана винною у порушення правил дорожнього руху в наслідок чого позивачу було заподіяно тілесні ушкодження. Вказаний факт підтверджено копією постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.06.2018 року (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог в частині відшкодування шкоди в розмірі 1229,25 грн., а також моральної шкодив розмірі 10000 грн.

Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.3,4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Таким чином, позивачем, яким заявлено вимогу про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди пов`язаної з ушкодженням здоров`я, повинно бути доведено наявність понесених витрат на лікування, з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на лікування, відсутні розрахункові документи (чеки, касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрачення коштів на придбання в період лікування лікарських препаратів, зазначених в довідках (призначеннях) лікаря, що є єдиними належними та допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладання договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби.

Колегія суддів звертає увагу, що квитанції на придбання ліків та інших медичних приладів, є неналежної якості, оскільки доказів того, що лікарські засоби призначались ОСОБА_1 в період лікування у справі відсутні.

З урахуванням зазначеного, відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_1 в розмірі 1229,25 грн.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивач в наслідок отриманих ушкоджень лікувався. Вказане порушило уклад життя позивача та спонукало його для додаткових зусиль для організації свого життя. Він переніс страждання та фізичний біль.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу завдано моральної шкоди, проте сума визначена судом в розмірі 10000 грн. є явно завищеною, тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

За таких обставин, на думку колегії суддів, рішення суду як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи підлягає скасуванню в частині стягнення майнової шкоди та зміни в частині стягнення моральної шкоди шляхом зменшення суми стягнення з 10000 грн. до 2000 грн.

Крім того, при зверненні до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 2806,80 грн.(а.с.141,150).

Згідно п.13 ч.2 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, судові витрати, понесені ОСОБА_2 підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року, скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 1229, 25 гривень та відмовити в задоволені позовних вимог в цій частині.

Змінити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, зменшивши її з 10000 гривень до 2000 гривень.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 2806 грн. 80 коп. у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: