06.12.2021 Єдиний унікальний номер 205/7061/16-ц
Єдиний унікальний номер судової справи 205/7061/16
Номер провадження 2/205/426/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/7061/16ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2016 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 14.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DNU0AE00000014, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9219,76 доларів США на термін до 13.03.2013 року. зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Позивач свої зобов`язання виконав, кредит надав, але відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 14.09.2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 8352,49 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом 3202,06 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 92,90 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 0,59 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5056,94 доларів США.

На підставі вищевикладеного просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості в розмірі 3295,55 доларів США, яка складається: заборгованість за кредитом 3202,06 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 92,90 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 0,59 доларів США та судові витрати.

Заочним рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року позов задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач подав до суду письмові пояснення по справі, в яких заперечував проти задоволення позову. Заперечення обґрунтовано тим, що надана позивачем виписка не відповідає вимогам законодавства, тому не може бути доказом, а також, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 23 квітня 2013 року у справі № 205/2112/13-ц ухвалено заочне рішення з того самого предмету позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, просила у позові відмовити.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, письмово просив розглянути справу без його участі.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 14.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір №DNU0AE00000014 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору Банк надав ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 9219,76 доларів США на термін до 13.03.2013 року, а ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит із сплатою 10,56 відсотків річних за користування кредитом. Також Договором визначено, що предметом застави є автомобіль Hyundai H200, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с.8-13).

Позивач свої зобов`язання виконав, кредит надав, але відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2013 року по цивільній справі № 205/2112/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, позов задоволено, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNU0АE00000014 від 14.03.2008 року на загальну суму 5331,13 доларів США: де заборгованість за кредитом 3507,04 доларів США; заборгованість по процентах за користування кредитом 251,97 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 47,54 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 1240,92 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) 252,37 доларів США, що за курсом 7,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.02.2013 року складає 42 595 (сорок дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 75 коп. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль «Hyundai», модель: Н200, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова /шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з отриманням усіх необхідних правовстановлюючих документів на такий транспортний засіб (а.с.116-119).

З матеріалів справи вбачається, що за виконавчим листом, виданим на виконання вищевказаного судового рішення, яке набрало законної сили, 03 вересня 2015 року було відкрито виконавче провадження. 19 грудня 2016 року зазначений виконавчий лист повернуто стягувачу з зв`язку з тим, що майно, на яке можливо звернути стягнення, та місце перебування боржника не виявлено (а.с.131-134).

Отже, вищевказане судове рішення не виконано, в повному обсязі сума боргу за Договором фактично не погашена.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та не спростованого відповідачем, заборгованість станом на 14 вересня 2016 року становить 8352,49 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 3202,06 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 92,90 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 0,59 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 5056,94 доларів США.

Банк просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3295,55 доларів США, яка складається: заборгованість за кредитом 3202,06 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 92,90 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 0,59 доларів США та судові витрати.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і в такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у Договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази суд приходить до висновку, що заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), яка станом на 14 вересня 2016 року становить 3202,06 доларів США, підлягає стягненню з відповідача.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 92,90 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 0,59 доларів США.

Оскільки сплата відсотків та комісії передбачена умовами Договору, а розмір заборгованості за ними не спростований відповідачем, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, суд задовольняє позов Банку в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №DNUOAE00000014 від 14.03.2008 року станом на 14.09.2016 року у розмірі 3 295,55 доларів США, що в еквіваленті становить 87 068,43 грн., яка складається з :3202,06 доларів США - заборгованість за кредитом; 92,90 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,59 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378 грн. (а.с.19).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 257, 258, 267, 526, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 223, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором №DNUOAE00000014 від 14.03.2008 року, станом на 14.09.2016 року, у розмірі 3 295,55 доларів США, що в еквіваленті становить 87 068,43 грн., яка складається з :

-3202,06 доларів США - заборгованість за кредитом;

-92,90 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-0,59 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» код ЄДРПОУ 14360570 судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко