Провадження № 2/161/1026/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 серпня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

секретаря судового засідання - Самсонюк Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП.

Позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 26.01.2020 відбулося ДТП по вул. Шопена напроти будинку №22а у м. Луцьку. Відповідно до викладених обставин справи, о 17 год. 40 хв. автомобіль марки Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки Ауді А6, н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у володінні та користуванні позивача, та залишив місце ДТП, внаслідок чого, автомобілю марки Ауді А6, н.з. НОМЕР_2 , завдано матеріальну шкоду. В подальшому, зі слів позивача, ОСОБА_2 визнав факт керування ним транспортним засобом марки Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1 , та пообіцяв відшкодувати завдану шкоду, однак станом на день звернення до суду з позовом, на дзвінки не відповідає, завдану шкоду не відшкодував.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву у встановлений судом строк до суду не подав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Ауді А6, н.з. НОМЕР_2 , вбачається, що власником такого є ОСОБА_3 , право керування визначено за ОСОБА_1 (а.с.48).

Згідно повідомлення УПП у Волинській області №24аз/41/17/052020 від 15.04.2020, 26.01.2020 на вул. Шопена, 22А, що в місті Луцьку співробітниками УПП у Волинській області оформлено дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля марки Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням невстановленого водія, який скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки Ауді А6, н.з. НОМЕР_2 , та місце пригоди залишив (а.с.11-13).

За даними Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, транспортний засіб марки Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно повідомлення ДПП НП України від 27.07.2020, матеріали ДТП надіслано до Червоноградського відділу ГУНП у Львівській області для опитування та складання адміністративних протоколів за статтями 122-4, 124 КУпАП у разі причетності ОСОБА_2 до події 26.01.2020 у м.Луцьк. Натомість працівниками сектору реагування встановлено, що ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до м. Луцьк у зв`язку із навчанням (а.с.28-29).

За даними УПП у Волинській області, встановлено що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не проживає тривалий термін, на телефонні дзвінки останній не відповідає та грубо ігнорує (а.с.31).

На неодноразові звернення позивача до відповідача з`явитись для експертного дослідження автомобіля, що зазнав пошкоджень під час ДТП, останній не відповідав, хоча такі звернення ОСОБА_2 отримано особисто, що стверджується копією інформації про рух поштового відправлення та даними про надіслання на особистий номер мобільного телефону ОСОБА_2 повідомлення ОСОБА_1 про проведення дослідження, з фіксацією прочитання такого повідомлення (а.с.32-36).

Згідно обгрунтувань позовної заяви вбачається, зокрема, що позивач ОСОБА_1 особисто спілкувався з ОСОБА_2 19.06.2020. Згідно пояснень позивача, під час розмови відповідач підтвердив, що саме ним була спричинена шкода належному позивачу транспортному засобу, зобов`язався її відшкодувати (а.с.3).

Згідно висновку № 0030 експертного автотоварознавчого дослідження від 22.09.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Ауді А6, н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 26.01.2020, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні на момент проведення дослідження становить 8613,48 грн. (а.с.37-49).

З копії товарного чеку від 22.09.2020 вбачається, що позивач сплатив судовому експерту 1 500 грн. за проведення дослідження та складання висновку № 0030 (зворот а.с.49).

Перевіривши обставини справи судом встановлено, що до цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Позивач, внаслідок ДТП, вчиненого з вини ОСОБА_2 , зазнав майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Ауді А6, н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні на момент проведення дослідження становить 8613,48 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судом встановлено, що страхова виплата будь-якою страховою компанією позивачу не здійснювалась.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином з ОСОБА_2 , який є власником автомобіля марки Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1 , на користь позивача підлягає стягненню фактична вартість ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні на момент проведення дослідження, яка становить 8613,48 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн., виходячи з того, що: ДТП та її наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу позивач не мав можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм його життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно - побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї та близьких родичів; моральні переживання полягають у тому, що відповідальними за заподіяну шкоду особами відмовлено у повному та своєчасному відшкодуванні заподіяних збитків; представник від імені позивача змушений був неодноразово звертатися до відповідача з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку, однак постійні відмови призводили до стресу та роздратування; позивач був обмежений у звичній можливості пересуватися власним транспортним засобом, адже змушений був вживати заходів для відновлення транспортного засобу; внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, в позивача виникла роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями ОСОБА_2 , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., що є об`єктивним та співмірним із заявленою сумою майнового відшкодування.

Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Враховуючи викладене вище, позов потрібно задовольнити частково.

Позивачем здійснено судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме на залучення експерта у розмірі 1500,00 грн., витрати, пов`язані зі збиранням та витребуванням доказів у розмірі 317 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача потрібно стягнути в користь позивача 1500,00 грн. витрат на залучення експерта, 317 грн. витрат, пов`язаних зі збиранням та витребуванням доказів.

Окрім цього, позивачем сплачено при поданні даного позову судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Враховуючи, що фактично позивачем сплачено судового збору на суму 840,80 грн., з відповідача в користь позивача потрібно стягнути судовий збір у вищевказаному розмірі.

Позивачем також заявлено до стягнення витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 11 100 грн. що підтверджується розрахунком від 28.12.2020, копією квитанції №010405 від 28.12.2020, копією договору про надання професійної правової допомоги від 17.02.2020 та копією ордеру ВЛ №0641006, а тому такі витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 23, 1166, 1187, 1193, 1195 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) 8 613 (вісім тисяч шістсот тринадцять) гривень 48 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 100 (одинадцять тисяч сто) гривень, витрати, пов`язані з витребуванням та збиранням доказів у розмірі 317 (триста сімнадцять) гривень та витрати, пов`язані із залученням судового експерта у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.09.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк