Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1677/21
Провадження 4-с/711/56/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді: Кондрацька Н.М.

при секретарі: Мелещенко О.В.,

представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расторгуєва Сергія Сергійовича, заінтересована особа (стягувач): Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами», -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_3 звернулася до Придніпровського районного суд м. Черкаси зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расторгуєва С.С., заінтересована особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами», в якій, з урахуванням уточнень від 04.05.2021, просить скасувати постанову від 11.11.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №63551423 старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расторгуєва С.С. та зняти арешт із зарплатного рахунку НОМЕР_1 .

Скаргу мотивувала тим, що 06.11.2020 Придніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано виконавчий напис № 6934 від 23.09.2019 яким пропонується стягнути з ОСОБА_3 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами». 11.11.2020 старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расторгуєвим С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що ОСОБА_3 дізналася з SMS повідомлення АТ КБ «Приватбанк» про арешт її карткового рахунку. 14.11.2020 через відділення АТ КБ «Приватбанк» скаржник дізналася ким накладений арешт на її заробітну картку. 25.11.2020 представником ОСОБА_3 - ОСОБА_1 було подано заяву про зняття арешту з зарплатного рахунку НОМЕР_1 . Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расторгуєвим С.С. від 02.12.2020 звернено стягнення на заробітною плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На даний час Комунальне некомерційне підприємство "Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" стягує з Позивача 20% від заробітної плати. 02.03.2021 скаржниця повторно звернулася до державного виконавця з заявою про зняття арешту з зарплатного рахунку, однак на даний час державним виконавцем не знято арешт, чим порушується її право на одержання заробітної плати.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_4 , у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1677/21 (провадження № 4-с/711/56/21).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2021 поновлено строк для звернення до суду із скаргою на рішення державного виконавця та прийнято її до провадження.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_1 підтримала уточненні вимоги скарги та просила їх задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Представники Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за довіреністю Назаренко Є.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скарги посилаючись на постанову Верховного Суду від 03.02.2021 по справі №756/1927/16-ц вважає дії державного виконавця правомірними.

Представник стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст.1 Закону України "Про державну виконавчу службу" державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормою п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною четвертою статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до статті 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Згідно правового висновку, що міститься в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 6-535цс15, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Судом встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №63541423 з виконання виконавчого напису №6934 від 23.09.2019 виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» боргу у сумі 18021,05 грн..

11.11.2020 керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладенням арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_3 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 20022,15 грн..

Згідно довідки від 11.03.2021 №506, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_3 дійсно працює у виданої Комунальному некомерційному підприємстві «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаді сестра медична загальної практи-сімейної медицини. Виплата заробітної плати за період з 01.01.2020-31.07.2020 здійснювалася на її поточний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк».

З наданої скаржником виписки по рахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору SAMDNWFC6 від 28.02.2019 суд позбавлений можливості встановити, що даний рахунок використовується виключно для зарахування цільових виплат. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк», отримавши постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало її. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Таким чином, у державного виконавця не було заборони, щодо накладення арешту саме на цей рахунок, оскільки він не є із спеціальним режимом використання та звернення стягнення законом не заборонено.

Посилань представника скаржника на висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19, та постанову від 10.10.2019 № 916/1572/19, є недоречними, оскільки вони стосуються накладення арешту на рахунки юридичної особи роботодавця - боржника, з яких здійснюється виплата заробітної плати працівникам та сплата податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, а у даній справі правовідносини стосуються питання накладення арешту на рахунок фізичної особи - боржника, призначений для отримання особистих коштів, зокрема, заробітної плати.

Щодо доводів скаржника про порушення її конституційного права на одержання заробітної плати, суд зазначає наступне.

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Отже, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати нею, за її бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний нею рахунок (адресу), а тому твердження скаржниці, що накладення арешту на грошові кошти порушує її право на отримання заробітної плати, є необґрунтованим.

Такі ж висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 по справі №756/1927/16-ц, які враховуються судом при розгляд даної справи.

Враховуючи, вище викладене, суд вважає постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Расторгуєва С.С. про арешт коштів боржника від 11.11.2020 ВП № 63541423 правомірною та винесеною у відповідності до вимог діючого законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 18, 34, 48, 52, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 18, 447-451 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька