Провадження № 2-др/219/17/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(додаткове)

07.06.2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в:

У провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі ПУМБ), за участю третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

28.04.2021 року від ОСОБА_2 , який діє в ОСОБА_1 , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ПУМБ на користь ОСОБА_1 ,, судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33 000 грн. та сплачений судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 421,00 грн. В позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 зазначав, що відповідно до вимог абз. 2 ч.8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), розрахунок витрат, які він поніс на професійну правничу допомогу, договір про надання правової допомоги та докази в обґрунтування будуть ним подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі.

Від представника ПУМБ 07.06.2021 року надійшла заява про зменшення витрат на професійну правову допомогу, в обґрунтування якого посилається на їх завищений розмір і неспіврозмірність складності справи та фактично виконаній адвокатом роботи, оскільки справа є типовою і судова практика усталеною, адвокат у судових засіданнях участі не приймав, не здійснював збір доказів, а витрати на заяву про забезпечення позову в сумі 421 грн не входять до витрат на професійну правову допомогу і відсутні докази їх сплати.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі ч.4 ст.270 ЦПК, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд заяви за їх з позивачем відсутності. Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, судом встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», за участю третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5286 від 06 травня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, яким запропоновано стягнути ОСОБА_1 на користь АТ "ПУМБ" заборгованість за період із 30.04.2019 року по 30.04.2020 року в загальному розмірі 2470317,29 грн про стягнення з ОСОБА_1 , на користь АТ "ПУМБ" заборгованості за кредитом у розмірі 300 000 грн 00 коп. Стягнуто з Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн.

28.04.2021 року представником позивача ОСОБА_2 до заяви про ухвалення додаткового рішення додано договір про надання правової допомоги від 23.12.2020 адвокатом Гуревич Р.Г. клієнту ОСОБА_1 , акт прийняття-передачі наданих послуг від 28.04.2021 з додатком № 1- звітом про надану правову допомогу, рахунок № НОМЕР_1 та товарний чек № 2804. Також, в матеріалах справи 219/12016/20 (2-з/219/77/2020) міститься квитанція про сплату судового збору за заяву про забезпечення позову від 28.12.2020 року.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Статею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зроблено висновки, що: «розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 вказано, що «суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12350 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді представником позивача ОСОБА_2 був наданий договір № б/н від 23.12.2020 року про надання правової допомоги (а.с.182-184), в п. 4.3 якого визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 30 000 грн, а також 3 000 грн додаткового гонорару (премії) якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Також надано акт прийняття-передачі наданих послуг від 28.04.2021 року з додатком № 1 - Звітом про надану правову допомогу, рахунок № НОМЕР_1 та товарний чек № 2804 на суму 33 000 грн.

Отже, у цій справі розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Дослідивши надані представником позивача докази, якими підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, врахувавши фактичний об`єм наданих адвокатом позивачу послуг у суді та затрачений ним час (зокрема, складення і подання до суду позовної заяви, заяви про забезпечення позову, заяви про ухвалення додаткового рішення, заяви до Бахмутсько-Лиманського Управління ПФУ Донецької області щодо зупинення утримання пенсії, заяви до приватного виконавця Григорчука П.В. про надіслання копії документів, затрачений час на підготовку до судового процесу, яка включала роздруківку, посвідчення копій документів, формування доказової бази, систематизації, ґрунтування доказів, надання консультацій клієнту, ознайомлення та правовий аналіз змісту матеріалів виконавчого провадження, правовий аналіз чинного законодавства України та постанов ВСУ) суд вважає, що заявлена сума цих витрат у розмірі 30 000, 00 грн є співмірними із складністю справи, ціню позову - 300 000 грн, витраченим часом та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, тому виходячи з критерію реальності і розумності розміру цих витрат, суд дійшов висновку про повне задоволення заяви представника позивача та стягнення з ПУМБ на користь ОСОБА_1 33 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Отже, оцінюючи «гонорар успіху» у розмірі 3000 грн, визначений в договорі про надання правової допомоги у фіксованому розмірі, суд виходить з того, що такий розмір є розумним та співмірним (1% від ціни позову 300 000 грн).

Судові витрати в сумі 421,00 грн, понесені при сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову, сплачені згідно квитанції №34600238-1 від 28.12.2020 року, ураховуючи, що позовні було задоволено повністю, підлягають віднесенню на відповідача згідно приписів ст.141 ЦПК.

Керуючись ст.137, 141, 270 ЦПК, суд

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та:

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), 33 000,00 (тридцять три тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції та 421,00 грн витрат понесених при сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщоапеляційну скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення суду складено 14 червня 2021 року.

Головуючий суддя Т.В. Давидовська

17.06.2021