ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року

м.Харків

справа № 645/509/21

провадження № 22-ц/818/2784/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Хорошевського О.М.

суддів колегії: Бурлака І.В., Котелевець А.В.

за участі секретаря Пузікової Ю.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2021 року, постановлену суддею Мартиновою О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скородєлов С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому просить визнати за ним право власності на Ѕ частину автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 .

Одночасно з поданням позовної заяви позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 .

Заява вмотивована тим, що між сторонами виник спір з приводу розділу спільно нажитого майна - автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», у зв`язку із чим заявник звернувся до суду із вказаним позовом. Спірний автоморбіль знаходиться у власності відповідача, тому до вирішення справи по суті вона може відчужити його у власність іншим особам, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти дії направлені на відчуження автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 .

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що 27 листопада 2020 року до звернення позивача до суду апелянтом було придбано спірний автомобіль.

Крім того, вважає автомобіль особистою власністю, про що позивач обізнаний.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

29 січня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт, на рухоме майно яке належить подружжю та зареєстрований за ОСОБА_2 .

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд виходив із того, що заявник довів необхідність застосування заходів забезпечення позову, наявність об`єктивних обставин необхідності охорони його матеріально-правових інтересів та наявність загрози невиконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача.

Судова колегія повністю погодитися з такими з висновками суду першої інстанції не може, з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За наведених положень ЦПК України обов`язковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, п. 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснення, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У висновках викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

До заяви про забезпечення позову позивачем додано довідку Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області № 31/20-45 від 06.01.2021 року, що автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , належить ОСОБА_2 з 09.10.2020 року.

До апеляційної скарги додано копію договору купівлі-продажу від 17.10.2020 та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу згідно якого новим власником спірного автомобіля є ОСОБА_3 .

Таким чином на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом та заявою про забезпечення позову спірний автомобіль вибув із володіння ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції не перевірено на момент забезпечення позову належності спірного майна відповідачці.

Нового власника не залучений до участі у справі. Судом першої інстанції вирішено питання про обмеження належного ОСОБА_3 майна.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись ст. ст.259, 367, 374, 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2021 року у вигляді заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти дії направлені на відчуження автомобілю «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.В.Бурлака

А.В. Котелевець

Повний текст постанови виготовлено 17 червня 2021 року.