КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Петренко Н.О.,-

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 отримуваного доходу щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення повноліття.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року відкрито провадження у справі.

У вересні 2021 року представник ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, в якій просить: визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , з батьком ОСОБА_2 ; у задоволенні первісного позову відмовити.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначила, що апеляційна скарга необґрунтована, а правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із недоцільності спільного розгляду, оскільки позови мають різний предмет спору, при розгляді справ необхідно встановлювати різні фактичні обставини, що ускладнить та затягне в часі вирішення по суті позовних вимог про стягнення аліментів.

Судом першої інстанції зазначено, що недоцільність розгляду справи також полягає у тому, що стягнення аліментів підлягає негайному виконанню для задоволення потреб та інтересів дитини, а також для всебічного розгляду справи про визначення місця проживання дитини необхідно залучати орган опіки та піклування, який має надати свій висновок.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Відповідно до положень ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

ОСОБА_1 звернулась із позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.

У зустрічному позові представник ОСОБА_2 просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , з батьком ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні первісного позову.

Факт проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 не спростований.

Так, спільний розгляд позову про стягнення аліментів та зустрічного позову про визначення місця проживання дитини не буде сприяти оперативному вирішенню спору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоцільність спільного розгляду.

Так, зустрічний позов не є взаємопов`язаним в розумінні положень ст. 193 ЦПК України, оскільки дані позови мають різний предмет, різні підстави виникнення правовідносин, а тому спільний їх розгляд є недоцільний та ускладнить розгляд справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про наявність підстав для закриття провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 09 вересня 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник