Справа № 426/1047/21
РІШЕННЯ

іменем України

( заочне)

27 травня 2021 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Половинки В.О.,

за участю секретаря судового засідання Гашинської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про надання дозволу на перетин лінії зіткнення неповнолітньої дитини та оформлення паспорту громадянина України (у формі ID картки), інших дозвільних та проїзних документів без згоди батька, третя особа - служба у справах дітей Луганської обласної військово цивільної адміністрації,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Н.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на перетин лінії зіткнення неповнолітньої дитини та оформлення паспорту громадянина України (у формі ID картки), інших дозвільних та проїзних документів без згоди батька.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , народився син - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла. Онук, ОСОБА_2 , проживає разом з позивачем ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зі своїм сином не спілкується, їй не відоме його місце знаходження. 23.10.2017 позивач звернулася до голови виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради з письмовою заявою про призначення її опікуном над неповнолітнім онуком ОСОБА_2 , оскільки він залишився без батьківської опіки. Рішенням виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради від 15.10.2017 за №84 було надано ОСОБА_2 статус дитини, яка позбавлена батьківської опіки та призначено ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_2 , але через те, що рішення прийнято органом на тимчасово непідконтрольній українській владі території, позивач не може скористатися цим рішенням у законний спосіб на території України. На даний час її онук ОСОБА_2 не має легітимних документів (окрім свідоцтва про народження), виданих органами влади на підконтрольній території України, а ОСОБА_1 не призначена його опікуном. 09.09.2020 ОСОБА_1 зверталася з заявою до Служби у справах дітей Луганської обласної військово-цивільної адміністрації щодо роз`яснення про порядок оформлення опіки (піклування) над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Листом від 14.09.2020 №01-16/636 позивача було повідомлено, про те, що опіка/піклування встановлюється над дітьми, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів , зазначених у пункті 40 цього порядку, або судом. Враховуючи те, що органи державної влади на тимчасово непідконтрольній українській владі території не здійснюють свої повноваження, необхідно з питання призначення опіки звернутися до суду. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виповнилося 14 років тож є намір перетинати пункти пропуску для оформлення паспорта громадянина України, а саме з м. Молодогвардійська Луганської області до м. Старобільська, Луганської області за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, міста Сватове Луганської області та міста Сєвєродонецька Луганської області. Таким чином вирішити дані обставини, що склалися в позасудовому порядку не має можливості, тому звертається до суду з позовною заявою про надання дозволу на перетин лінії зіткнення неповнолітньої дитини та оформлення паспорту громадянина України (у формі ID картки), інших дозвільних та проїзних документів без згоди батька.

Просить суд надати дозвіл дитині - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на перетин лінії зіткнення на підконтрольну територію України у супроводі бабусі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки міста Сорокине Луганської області, яка буде забезпечувати проїзд, перебування та повернення дитини, свого неповнолітнього онука, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на строк до досягнення дитиною 16 річного віку. Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки міста Сорокине Луганської області дозвіл на виготовлення паспорту громадянина України ( у формі ID - картки) та інших дозвільних та проїзних документів неповнолітнього онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1-1 Закону України « Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» . Про причини неявки відомостей не надходило, відзиву не подав.

Третя особа - служба у справах дітей Луганської обласної військово цивільної адміністрації про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання уповноваженого представника не направила, заяви про розгляд справи без їх участі суду не надіслала.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату , час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації народження 29.12.2006 зроблено відповідний актовий запис за №192, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 18.10.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області. Його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . (а.с. 19).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про що в книзі реєстрації смерті 18.11.2017 зроблено відповідний актовий запис за №33 що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18.10.2013 Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області ( а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що в книзі реєстрації народження 04.05.1988 зроблено відповідний актовий запис за №143 що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 15.04.2004 виконавчим комітетом Молодогвардійської міської ради міста Краснодон Луганській області. Її батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, 07 жовтня 2006 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 170. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « ОСОБА_2 », прізвище дружини - « ОСОБА_2 » (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 виданого виконавчим комітетом Молодогвардійської міської ради міста Краснодона, Луганської області, 02 січня 2006 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 01. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 », прізвище дружини - « ОСОБА_5 » (а.с.13).

Згідно копії паспорту громадянина України НОМЕР_6 , виданого 07.09.2007, Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 . Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с.5-7) Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 934- від 28.07.2020, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 8).

Дитина фактично проживає з ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено актом про фактичне місце проживання від 23.08.2019 № 189 (а.с. 14).

ОСОБА_1 займається вихованням дитини, організацією навчального процесу, що підтверджено характеристикою складеною Молодогвардійською ЗОШ № 7, від 23.08.2019. З характеристики вбачається, що батько дитини - ОСОБА_2 не брав участі в дошкільній освіті, не відвідує батьківські збори, дитиною не цікавиться, місце його перебування не відоме, мати ОСОБА_4 померла у 2016 році ( а.с. 16).

Рішенням виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради від 15.10.2017 №84 було надано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 статус дитини, яка позбавлена батьківської опіки та призначено ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_2 ( а.с. 17)

Суд бере до уваги так звані «намібійські винятки», сформульовані практикою Міжнародного суду ООН, про те, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження права громадян, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаному рішенні виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Таким чином, акт про фактичне місце проживання від 23.08.2019 № 189 ОСОБА_2 характеристика складена Молодогвардійською ЗОШ № 7, від 23.08.2019 таРішення виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради від 15.10.2017 №84, не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги позивача.

Листом від 07.10.2000 року №01-16/00676 було повідомлено, що особа , яка виявила бажання взяти на виховання в смію дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, подає відповідний пакет документів. Також повідомили, що повноваження виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради не делеговані жодному органу виконавчої влади у зв`язку з тим, що є органом місцевого самоврядування, який згідно Закону України « про місцеве самоврядування в Україні» створюється відповідною радою .

Таким чином вирішити дані обставини, що склалися в позасудовому порядку позивач не має можливості, тому звертається до суду з позовною заявою про надання дозволу на перетин лінії зіткнення неповнолітньої дитини та оформлення паспорту громадянина України (у формі ID -картки), інших дозвільних та проїзних документів без згоди батька.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначені статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Ст. 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків у здійсненні батьківських прав.

Частина 2 ст.150 СК України передбачає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини підтримуються Європейським судом з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року N 475/97-ВР.

Отже, рішення компетентних органів в усіх питаннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, у який включено м. Молодогвардійськ Луганської області.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включені у тому числі м. Молодогвардійськ Луганської області.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв`язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Ч. 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» затверджено Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Так, пунктом 3 зазначеного Порядку визначено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239).

Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.

Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» від 14 квітня 2017 року N 222ог, в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку передбачено, що виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотримання вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, такі вимоги стосуються лише в`їзду на неконтрольовану територію дітей.

Вимоги позивача в цій частині стосуються отримання дозволу на виїзд дитини не за межі України, а переміщення в межах території України, тобто з території, яка тимчасово не контролюється українською владою, на підконтрольну українській владі територію, і навпаки.

Діючим законодавством України обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені та не встановлено обмеження щодо переміщення дітей через лінію зіткнення, а лише встановлено певний порядок їх в`їзду/виїзду. При цьому порядок в`їзду здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

Як передбачено ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Згідно досліджених доказів та викладених в позові обставин, позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з неповнолітнім ОСОБА_2 , тобто на території тимчасово не підконтрольній Україні.

Відповідач, батько неповнолітньої дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_2 на час вирішення справи не надав належним чином оформленої письмової згоди на тимчасовий виїзд дитини з тимчасово непідконтрольної території України, в супроводі ОСОБА_1 , чим порушується конституційне право дитини на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, законні права на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, та інше.

Згідно статей 154, 155 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини; здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд вважає, що відсутність згоди відповідача на переміщення дитини територією України через лінію зіткнення порушує права та законні інтереси дитини, гарантовані Конституцією та чинними законами України, та не відповідає інтересам дитини.

Тому, з огляду на те, що відповідач фактично втратив контакт зі своїм сином, з метою найкращого забезпечення інтересів дитини суд вважає за доцільне надати дозвіл малолітньому ОСОБА_2 на переміщення через лінію розмежування на тимчасово окуповану територію Луганської області у супроводі бабусі - громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без згоди та супроводу батька - громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , до досягнення ОСОБА_2 16 років.

Щодо заявленої позивачем вимоги про надання дозволу на оформлення паспорту громадянина України неповнолітній дитині ОСОБА_2 без нотаріального посвідчення згоди батька дитини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджений постановою КМУ від 25 березня 2015 р. № 302.

Відповідно до п.1 вказаного Порядку паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктом 35 передбачає, що заявник для оформлення паспорта подає такі документи: свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження); оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

В частині надання позивачеві ОСОБА_1 дозволу на оформлення паспорту громадянина України (у формі ID картки), інших дозвільних та проїзних документів для неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе задовольнити, оскільки дитина проживає разом із позивачем, та оформлення паспорту громадянина України саме позивачем, ніяк не впливає на участь відповідача ОСОБА_2 у здійсненні виховання дитини, а є необхідною процедурою для отримання документу, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 223, 258-259, 268, 272-273, 354-355, 430 ЦПК України, 313 ЦК України, ст.ст. 141, 151, 154 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, Порядком в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367, суд,-

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про надання дозволу на перетин лінії зіткнення неповнолітньої дитини та оформлення паспорту громадянина України (у формі ID - картки), інших дозвільних та проїзних документів без згоди батька.

Надати дозвіл дитині - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на перетин лінії зіткнення на підконтрольну територію України у супроводі бабусі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки міста Сорокине Луганської області, яка буде забезпечувати проїзд, перебування та повернення дитини, свого неповнолітнього онука, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на строк до досягнення дитиною 16 річного віку.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки міста Сорокине Луганської області дозвіл на виготовлення паспорту громадянина України ( у формі ID - картки) та інших дозвільних та проїзних документів на неповнолітнього онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без дозволу (згоди) батька дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 01 червня 2021 року

Суддя : В.О. Половинка