Справа № 194/233/21
Номер провадження 2/194/149/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2021 року м. Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Соколової Ю.І.
за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 серпня 2007 року у розмірі 8169 грн. 15 коп., а також стягнути судові витрати.
Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця (а.с. 62), провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця та за клопотанням представника позивача витребувані у Центра надання адміністративних послуг виконавчого комітету Тернівської міської ради та Тернівської державної нотаріальної контори необхідні докази для розгляду справи (а.с. 62).
Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за наявними в справі доказами за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, поштові конверти із судовою кореспонденцією направлялися на належну адресу відповідача, але були повернуті на адресу суду без вручення адресату.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 06 серпня 2007 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ОСОБА_2 та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 17).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 14 травня 2019 року (а.с. 35).
Згідно наданого представником позивача розрахунку за кредитним договором № б/н від 06 серпня 2007 року станом на дату смерті, заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком становить 8169,15 грн., яка складається з: 3733,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2,51 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4432,70 грн. нарахована пеня (а.с. 7-9).
На виконання ухвали суду від 12 квітня 2021 року, Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області надано копію спадкової справи № 140/2017 року до майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що спадкову справу № 140/2017 було почато 10 липня 2017 року, номер у спадковому реєстрі № 60911150, номер у нотаріуса 140/2017 (а.с. 74-76).
10 липня 2017 року з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася дочка - ОСОБА_4 , від імені якої діє її мати - ОСОБА_5 (а.с. 74-76).
Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20 травня 2017 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 (а.с. 79).
12 лютого 2018 року, державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В., було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , 1985 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дочці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 3/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 93-94).
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав влансотсі на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого 12 лютого 2018 року, станом на 11 квітня 2017 року: ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/4 та 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 90).
Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, 11 квітня 2017 року державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В., було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 , 1962 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , її сину ОСОБА_2 , на 1/8 частку квартири, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 81-82).
Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з кредитних правовідносин зокрема, із обов`язку виконання договірного зобов`язання спадкоємцями позичальника.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В частині 1 статті 608 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
У відповідності зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Статею1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.
Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1281 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1282 ЦК України.
Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідача.
Так, згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2021 року у справі №587/381/15-ц вказав, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Разом з тим, позивач у поданій позовній заяві, як на підставу позову, посилається на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Тобто, обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було.
Суд вважає, що надана суду копія паспорта відповідача із відмітками про реєстрацію місця її проживання не є належним та допустимим доказом факту прийняття спадщини з огляду на наступне (а.с. 30-32).
У рішенні від 14 листопада 2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України).
З означеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв`язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому прміщенні/будинку осіб від 28 червня 2017 року, яка була витребувана ухвалою суду від 12 квітня 2017 року (а.с. 69), за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28 червня 2017 року зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (власник), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (сестра), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (племінниця), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (донька).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Проте, відповідного клопотання з боку позивача заявлено не було; суд з власної ініціативи позбавлений можливості на вчинення зазначеної процесуальної дії, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 51 ЦПК України.
Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
З копії спадкової справи Тернівської державної нотаріальної контори № 140/2017 щодо майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини зверталася малолітня донька ОСОБА_4 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_5 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 93-94).
Однак, позивачем заявлено позовні вимоги лише до ОСОБА_1 , тобто коло спадкоємців представником позивача встановлено не вірно.
04 листопада 2020 року представником позивача було направлено лист-претензію до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щодо сплати заборгованості за кредитним договором позичальника ОСОБА_2 (а.с. 37-38).
Таким чином, право вимоги у представника Банка виникло з 14 травня 2019 року, однак позивач звернувся до суду лише в 19 лютого 2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на право пред`явлення вимоги до спадкоємця, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог, а саме доказів, які підтверджують коло спадкоємців, те, що відповідач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та є належним відповідачем, а відтак і відсутні докази того, що вона набула статусу спадкоємця. Крім того, судом встановлено, що кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно із ч. 4 даної статті, позбавляє його права вимоги до відповідача.
За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.
Судовий збір, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 258, 263, 264, 268, 273, 274, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17 червня 2021 року.
Сторони справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя Ю.І. Соколова