КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1452/21
Провадження № 2/488/1220/21 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.09.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі Криницькій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року позивачка звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з цивільним позовом в якому просила визначити їй, ОСОБА_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю - три місяці.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Договору міни квартир, укладеного між спадкодавицею - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яким її мати обміняла квартиру АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . Договір міни квартир посвідчений 05 січня 1999 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В., за р.№24 та зареєстрований в КП ММБТІ 19.01.1999 року за р.№ 18769.

До жовтня 1999 року позивачка разом з матір`ю, своїм сином і племінницею, ОСОБА_6 жили однією дружньою сім`єю у спадковій квартирі. Добош ОСОБА_7 є донькою її рідного брата ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку позивачка виховувала, як свою рідну доньку. Але, так сталося, що позивачка була притягнута до кримінальної відповідальності та засуджена до позбавлення волі та відбувала покарання у місцях позбавлення волі з 02 жовтня 1999 року по 09 червня 2005 року у Орджонікідзевській ОИЦ-79 Дніпропетровської області. 08 липня 2005 року після звільнення, вона знову зареєструвалася і стала проживати у спадковій квартирі. З 2005 року вона утримує квартиру у належному для проживання стані, сплачує комунальні та інші платежі, проводить ремонтні роботи, замінила вікна на металопластикові, сантехніку, облаштувала меблями та побутовою технікою.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейнової Н.С. з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, проте їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про спадщину за законом у зв`язку з пропущеним строком на подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, встановленого ст. 1272 ч.3 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Позивачка вказує на те, що строк на прийняття спадщини вона пропустила з поважної причини так, як на момент смерті матері відбувала покарання у місцях позбавлення волі з 02 жовтня 1999 року по 09 червня 2005 року у Орджонікідзевській ОИЦ-79 Дніпропетровської області і тільки 08 липня 2005 року була звільнена, і це унеможливило звернутись позивачці до нотаріусу в терміни визначені ст. 1270 ЦК України.

На теперішній час вирішити питання про прийняття спадщини в позасудовому порядку не можливо, саме на цій підставі позивачка звернулася до суду.

Позивачка та відповідачка надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідачка визнала позов.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін по справі, суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Договору міни квартир, укладеного між спадкодавицею - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яким її мати обміняла квартиру АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . Договір міни квартир посвідчений 05 січня 1999 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В., за р.№24 та зареєстрований в КП ММБТІ 19.01.1999 року за р.№ 18769.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейнової Н.С. з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, проте їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про спадщину за законом у зв`язку з пропущеним строком на подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, встановленого ст. 1272 ч.3 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Встановлено наступне, на момент смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачка відбувала покарання у місцях позбавлення волі з 02 жовтня 1999 року по 09 червня 2005 року у Орджонікідзевській ОИЦ-79 Дніпропетровської області і лише 08.07.2005 року була звільнена. Після звільнення вона знову зареєструвалася і стала проживати у спадковій квартирі, тому у встановлений законом строк, позивачка не мала можливості звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з картку Ф-26 виданої ДЦНАП про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 вказано, що вона з 27.04.1999 року зареєстрована у спадковій квартирі.

Згідно довідки державного департаменту України з питань виконання покарань від 09.06.2005 року, ОСОБА_1 відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 02.10.1999 по 09.06.2005.

з довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 19.03.2021, позивачка 08 липня 2005 року зареєструвалась у спадковій квартирі.

Судом достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року роз`яснює, що відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»).

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Суд має враховувати, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки він втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для нього занадто надмірним тягарем нерозмірним з його діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи.

Постановою справа 917/1307/18 Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року розтлумачена сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Так, відповідачем не спростовано позицію позивача відповідно до заявленого позову тому на підставі вищевикладеного, суд вважає доведеною позивачем поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , додатковий строк для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці, з дати набрання рішенням у справі законної сили.

Копію заочного рішення направити відповідачці.

Рішення може бути оскаржено відповідно до п.п. 15, 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р.) до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Миколаєва, громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13 березня 1999 року Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, місце реєстрації та проживання за адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Миколаєва, громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 26 січня 2011 року Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, місце реєстрації за адреса: АДРЕСА_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя Г.М. Лазарева