Справа №:755/3822/20
Провадження №: 2/755/2544/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Яровенко Н.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про скасування постанови.

До суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. надійшла заява про закриття провадження у справі. Заява мотивована тим, що виконавчий документ, на виконання якого було винесено оскаржувану постанову, видано не судом, на підставі судового рішення, а приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є.В., у формі виконавчого напису № 6615 виданого 01 листопада 2019 року у зв`язку з чим, відповідно до ст. 287 КАС України даний предмет спору підвідомчий адміністративному суду.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, вивчивши заяву приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, зокрема коли розгляд таких справ передбачений Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 19 КАС України).

Згідно п. 1 ч. 1ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України).

Частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, був визначений у розділі VIIЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Цивільним процесуальним кодексом України передбачено, що скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

Також, ЦПК України, визначив порядок реалізації судового контролю за виконанням судових рішень у статтях 447-453 розділу VII.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до приватного виконавця Павелків Т.Л. про скасування постанови про арешт котів боржника від 21 січня 2020 року з примусового виконання виконавчого напису № 6615 від 01 листопада 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є.В. про стягнення грошових коштів.

Тобто, позивач у цій справі оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округ м. Києва Павелків Т.Л. щодо виконання не судового рішення у цивільній справі, а документа, виданого приватним нотаріусом.

З огляду на те, що позивач подав позов про визнання незаконною та скасування постанови з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, суд приходить до висновку, що заява приватного виконавця Павелків Т.Л. про закриття провадження у справі підлягає задоволенню, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 55,124 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 18, 26, 27, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 5, 287 КАС України, ст. ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 255, 258, 259, 260, 261, 268, 273, 352, 353, 354, 355, 447-453 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про скасування постанови - закрити.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з вказаними вимогами в порядку адміністративного судочинства до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15 червня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко