Провадження № 2/263/2685/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Авдіївський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що на підставі кредитного договору №002-04524-050813 від 05.08.2013, який укладено між нею та ПАТ «Дельта Банк», та договору відступлення права вимоги на користь ТОВ «Фінпром Маркет», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинено виконавчий напис № 198108 від 22.06.2021, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 40994,13 грн., на підставі якого заступником начальника відділу Авдіївський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66298575.

Розглянувши надані матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність направлення справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем позов пред`явлено до ТОВ «Фінпром Маркет», яке являється стягувачем у виконавчому провадженні № 66298575 з виконання спірного виконавчого напису та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання ОСОБА_1 зазначено у позовній заяві: АДРЕСА_2 .

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу державного/приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Позивачем до позовної заяви додано постанову заступника начальника відділу Авдіївський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Теплякова А.П. від 23.08.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої було звернуто стягнення на доходи позивача, які вона отримує у Азовській митниці Держмитслужби, яке зареєстровано за адресою: м. Маріуполь, Приморський район, пр. Луніна, буд. 1.

Будь-яких доказів того, що виконавчі дії вчиняються у Центральному районі м.Маріуполя заявником до суду не надано.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Водночас, згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали позовної заяви, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та волевиявлення позивача щодо застосування альтернативної підсудності за вибором позивача, а не за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), суд приходить до висновку, що даний позов необхідно передати на розгляд Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, тобто за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, а саме за місцем роботи позивача у Азовській митниці Держмитслужби, розташованої за адресою: м. Маріуполь, Приморський район, пр. Луніна, буд. 1, оскільки остання помилково визначила місце виконання виконавчого напису нотаріуса місцем її проживання.

На підставі ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 3, 28, 31 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Авдіївський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - передати для розгляду за територіальною юрисдикцією до Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Л.Соловйов