Справа № 544/1713/21
Номер рядка звіту 65
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 листопада 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участі:

секретаря Киричевської В.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 листопада 2016 року вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Окрім неї у вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 . Відповідач не проживає у помешканні з червня 2020 року. Реєстрація ОСОБА_2 у належному їй будинку порушує її право на володіння та користування, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила слухати справу без її участі, на позові наполягає.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що визнає позовні вимоги, з`явитися до суду не має можливості, оскільки не має COVID-сертифікат про вакцинацію.

Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 07 листопада 2016 року ОСОБА_1 належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згілно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №72395087 від 07 листопада 2016 року вищевказаний житловий будинок вцілому зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с. 8).

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2017 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюбу (а.с. 9), який вони відповідно до рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2020 року розірвали (а.с. 10).

Відповідно до довідки ЦНАП Виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 18-09/271 від 22 вересня 2021 року у вказаному будинку зареєстровані, окрім позивачки, її донька ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 , та її колишній чоловік ОСОБА_2 , який фактично не проживає (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з червня 2020 року, тобто більше одного року, його речей у квартирі немає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Таким чином, оскільки відповідач, який є колишнім членом сім`ї власника будинку, понад один рік не проживає у будинку, що належить позивачці на праві приватної власності, жодних домовленостей про збереження за ним права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали, його реєстрація перешкоджає позивачці у повній мірі володіти та користуватися належним їй житлом, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.6-13, 76-81, 200, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Нагорна