УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/7313/18

Провадження № 2/638/2537/21

08.06.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Запорожець Д. Д.

з участю судового розпорядника Календіної А. С.

з участю позивача ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

з участю представника відповідача Шматько Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у травні 2018 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, та з урахуванням заяви про зміну (зменшення) позовних вимог просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 848158 грн., яка складається із суми основного боргу за договором позики, оформленого розпискою від 10.04.2017 року, 476645 грн., у тому числі боргу, визначеному в національній валюті 320000,00 грн., та боргу визначеному в сумі 156645 грн., еквівалентній 6000,00 дол. США за офіційним курсом станом на 25.05.2018 року, інфляційних 48640,00 грн. від боргу, визначеному в національній валюті, процентів 322873 грн. від суми основного боргу станом на 25.05.2018 року.

В судовому засіданні представником відповідача адвокатом Шматько Т. М. заявлено клопотання про призначення по справі судової технічної експертизи давності документа. Вимоги клопотання обґрунтовано тим, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, оформленого розпискою від 10.01.2017 року. Однак, з аналізу розписки вбачається, що місяцем її складання є квітень, а не січень. У провадженні судді Цвірюка Д. В. знаходиться цивільна справа №638/7600/20, предметом якої є та сама розписка, та у позові вказано, що договір підписаний власноручно 10.04.2017 року. Тобто, ОСОБА_1 остаточно не визначено місяць складання розписки, за якою він має намір стягнути заборгованість з відповідача. Крім цього, останньою цифрою року є 4, а не 7,тобто вірною датою розписки є 10.04.2014 року. У разі встановлення експертом вірної дати складання розписки 10.04.2014 року позивачем пропущено строк давності на подання позову про стягнення заборгованості за договором позики. Дата складання розписки має суттєве значення для справи, адже впливатиме на застосування строку позовної давності, та для цього необхідні спеціальні знання. Просить суд клопотання задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засідання заперечували проти задоволення клопотання з підстав його необґрунтованості.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Заявляючи клопотання про призначення судом судової технічної експертизи давності документа розписки представник відповідача зазначила, що ОСОБА_1 остаточно не визначено дату складення розписки, однак вказане не відповідає дійсності, виходячи з наступного.

Так, дійсно, у позовній заяві, пред`явленій відповідачу, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 907827,00 грн. (дев`ятсот сім тисяч вісімсот двадцять сім грн.), яка складається із суми основного боргу за договором позики, оформленого розпискою від 10.01.2017 року, 536992,00 грн. (п`ятсот тридцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дві грн.), у тому числі боргу, визначеному в національній валюті 320000,00 грн. (триста двадцять тисяч грн.), та боргу визначеному в сумі 216992,00 грн. (двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві грн.), еквівалентній 8000,00 (вісім тисяч) дол. США за офіційним курсом станом на 10.02.2018 року, інфляційних 48640,00 грн. (сорок вісім тисяч шістсот сорок грн.) від боргу, визначеному в національній валюті, процентів 322195,00 грн. (триста двадцять дві тисячі сто дев`яносто п`ять грн.) від суми основного боргу станом на 10.02.2018 року (а. с. 1-3).

Тобто позивач вказує місяць складення розписки січень 2017 року, при цьому, додає до позовної заяви копію документу із назвою « ОСОБА_5 », у якій наприкінці проставлена дата «10.04.17 г» (а. с. 4).

Однак, в подальшому, позивач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України, звернувся до суду із заявою про зміну (зменшення) позовних вимог, де по всьому тексту заяви, а також у прохальній її частині вказано дату написання розписки як «10 квітня 2017 року» (а. с. 136-138).

У матеріалах справи наявний і оригінал документу, що має назву «Расписка» та дату «10.04.17 г» (а. с. 164).

Суд звертає увагу сторін, що матеріали справи містять постанову про долучення документів в якості речових доказів від 23.07.2018 року по кримінальному провадженню №00000711 від 20.02.2018 року, з якої вбачається, що «документ у вигляді розписки від 10.04.2017 року, написаної від імені ОСОБА_3 , визнано та залучено в якості речового доказу» (а. с. 66).

Посилання на дату складення розписки саме як 10.04.2017 року міститься і у письмових заявах по суті справи, поданої стороною відповідача. Зокрема, у матеріалах справи міститься відзив на позов, поданий представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Ульяницькою Л.Ю., з якого вбачається, що «…відповідач не заперечує, що 10 квітня 2017 року мало місце складання розписки, яку написано в одному примірнику, зі слів позивача» (а. с. 132), а також заяву ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами справи, у якій також є посилання на дату 10.04.2017 року (а. с. 183).

Таким чином, очевидним є факт допущення описки позивачем при підготовці позовної заяви та вказанням ним місяця «01», замість місяця «04», що підтверджено ним же самим у наступних письмових документах, поданих по суті справи, зокрема у заяві про зменшення розміру позовних вимог, а отже призначення експертизи для виявлення цього факту не є необхідним.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій.

У відповідності до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, а зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до статті 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Згідно із частиною 1 статті 197 ЦПК України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Відповідно до частини 2 статті 189 ЦПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Матеріалами справи підтверджено, що підготовче провадження у цій справі здійснювалося та було закінчено, зокрема про вказане свідчить ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.06.2019 року, при цьому відповідач була повідомлена про розгляд даної цивільної справи та забезпечена кваліфікованою правовою допомогою в особі адвоката Ульяницької Л. Ю., а отже строк звернення сторони відповідача з вказаним клопотанням до суду є пропущеним та поновленню не підлягає, адже обставини, які б унеможливлювали заявлення відповідного клопотання раніше, тобто у строк, передбачений цивільним процесуальним законодавством, відсутні та стороною відповідача не доведені, отже клопотання про призначення судової технічної експертизи давності документа розписки задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 103 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шматько Т. М. про призначення судової технічної експертизи давності документа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08.06.2021 року.

Головуючий: