Справа № 456/2565/21
Провадження № 2-о/456/53/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 червня 2021 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 ;

заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області;

зміст заяви про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, буд. 89, за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, за участі представниці заявниці адвокатеси Ярмощук Н.В. та представника заінтересованої особи ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад заяви про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України та пояснень заінтересованої особи з вказаного приводу.

Заявниця ОСОБА_1 26.05.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із заявою у порядку окремого провадження (зареєстрована за вх. № 10268), в якій просить суд ухвалити рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання нею на території України за станом на 24.08.1991 року.

Заяву обґрунтовано тим, що заявниця народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Цителі-Цкаро Республіка Грузія (на то час Грузинська РСР), що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження. У червні 1990 року, після розлучення із своїм чоловіком ОСОБА_3 , заявниця переїхала на постійне місце проживання в Україну, а саме у м. Мукачево Закарпатської області, де проживала її зведена сестра по батькові ОСОБА_4 , оскільки інших близьких родичів у неї не було. Станом на 24.08.1991 року заявниця дійсно постійно проживала у м. Мукачево Закарпатської області, де у подальшому втратила свій паспорт громадянки колишнього СРСР, а саме Грузинської РСР. У зв`язку з перебуванням у складних життєвих ситуаціях заявниця не змогла одержати паспорт громадянки України. Така обставина унеможливлює реалізувати заявниці особисті немайнові права. Окрім того, нормативно-правовими актами України не визначено іншого порядку встановлення факту постійного проживання громадянина на території України станом на 24.08.1991 року. З метою реалізації свого немайнового права заявниця змушена була звернутись до суду з проханням встановити юридичний факт постійного проживання на території України, а саме у м. Мукачево Закарпатської області, станом на 24.08.1991 року.Також посилається на обставини щодо її проживання з червня 1990 року на території України, котрі були встановлені рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 12.01.2021 року у цивільній справі № 456/3765/20, провадження № 2-о/456/4/2021, за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, котре 16.02.2021 року набрало законної сили.

Заінтересована особа, через свого уповноваженого представника начальника Стрийського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Шкрабу В.Я., 17.06.2021 року за вх. № 11577 подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області письмові пояснення, у котрих проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту її постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року заперечила, просила у задоволенні її відмовити. Така позиція зазначеної заінтересованої особи обґрунтована відсутністю у заявниці документа, котрий би посвідчував її особу, оскільки паспорт громадянки Грузинської РСР нею було свого часу втрачено та не відновлено. Така обставина унеможливлює встановлення особи заявниці, а тому, на переконання заінтересованої особи, заявниці спершу слід вжити передбачених законом заходів встановлення її особи. Крім того, заінтересованою особою оспорюються обставини, котрі були встановлені рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 12.01.2021 року у цивільній справі № 456/3765/20, провадження № 2-о/456/4/2021, за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, котре 16.02.2021 року набрало законної сили, а саме висловлена незгода з показаннями свідків, котрі, з-поміж іншого, лягли в основу згаданого судового рішення.

Заяви та клопотання учасників справи.

Заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 27.05.2021 року вищевказану заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 23.06.2021 року о 10.30 год., з урахуванням особливостей, визначених у ст. ст. 294, 315 ЦПК України.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Учасники справи належно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, однак забезпечила явку своєї уповноваженої представниці адвокатеси Ярмощук Н.В., яка вимоги заяви про встановлення юридичного факту постійного проживання своєї довірительки на території України за станом на 24.08.1991 року підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, що у ній викладені.

Заінтересована особа у судове засідання забезпечила явку свого уповноваженого представника начальника Стрийського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Шкрабу В.Я. (довіреність від 07.06.2021 року, належно засвідчена копія мітиться у матеріалах справи), який проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991 року заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у письмових пояснення на цю заяву.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 12.01.2021 року у цивільній справі № 456/3765/20, провадження № 2-о/456/4/2021, за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, котре 16.02.2021 року набрало законної сили, встановлено факт постійного проживання заявниці на території України з червня 1990 року. Серед фактичних обставин справи, встановлених судом при ухваленні вищевказаного судового рішення, є й та, що заявниця у червні 1990 року переїхала на постійне місце проживання з Республіки Грузія на Україну, а саме у м. Мукачево Закарпатської області, після чого неодноразово змінювала своє місце проживання в силу певних життєвих обставин, однак завжди у межах території України.

Відповідно, зазначені обставини не підлягають доказуванню у цій справі, виходячи з того, що участь у цивільній справі № 456/3765/20, провадження № 2-о/456/4/2021, за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, приймали ті ж учасники, що й у цій справі, а оспорювання ними цих обставин у межах та під час розгляду даної справи є неможливим, суперечить процесуальному закону.

Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до пункту 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Громадянство України громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України.

Зокрема, за ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 7, пункту 8 розділу 2 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року за № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або проживання в Україні за станом на 13.11.1991 року. Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24.08.1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 40 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року за № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

За встановлених рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 12.01.2021 року у цивільній справі № 456/3765/20, провадження № 2-о/456/4/2021, за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, котре 16.02.2021 року набрало законної сили, обставин щодо постійного проживання заявниці на території України з червня 1990 року, у тому числі й за станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, а також беручи до уваги те, що юридичний факт її проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи на 13.11.1991 року може бути встановленим у порядку окремого провадження, виходячи також з інтересів заявниці щодо захисту її права на набуття громадянства України, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву, зокрема встановити юридичний факт постійного проживання заявниці на території України, а саме у м. Мукачево Закарпатської області, за станом на 24.08.1991 року.

Ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного юридичного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків заявниці, зокрема буде служити підставою для набуття нею громадянства України та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянки України.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті заявницею судового збору за подання нею до суду заяви про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, слід залишити за останньою, оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України, а саме у м. Мукачево Закарпатської області, за станом на 24 серпня 1991 року.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Повне найменування учасників справи.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків у матеріалах справи відсутній.

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області; місцезнаходження юридичної особи: 79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд. 11; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37831493.

Дата складення повного судового рішення: 25 червня 2021 року.

Суддя В.Я. Микитин