Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Сікора М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що 06.05.18 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Пежо 307, н.з. НОМЕР_1 та Пежо 307 Х8, н.з. НОМЕР_2 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм транспортного засобу Пежо 307, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.18. Відповідно до вказаної постанови відповідач вчинив адміністративне правопорушення, здійснивши зіткнення з автомобілем Пежо 307, н.з. НОМЕР_2 , чим порушив пункти 2.3.(6), 16.11 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Пежо 307, н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу, завдано механічних пошкоджень.

Розмір матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження автомобіля становить 120 341 грн. 90 коп.

Крім того, наслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у стресі, неможливості користуватися власним автомобілем.

Моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на його користь 120 341 грн. 90 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 3 210 грн. витрат на проведення експертизи та судовий збір у розмірі 1 435 грн. 50 коп.

У відзиві на позов, відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на наступне.

На час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Київський страховий дім» згідно полісу № АК/3588836 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.07.17.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_3 , який є власником забезпеченого транспортного засобу, у передбачений Законом строк, 07.05.2018 подав до ПАТ «Київський страховий дім» письмове повідомлення про подію, яка може бути визнана страховою.

У подальшому, ОСОБА_3 надав до ПАТ «Київський страховий дім» всі необхідні та передбачені Законом документи, у тому числі, і відомості про потерпілу особу, а також, копію постанови Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.18 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Таким чином, сторона відповідача виконала всі передбачені зазначені Законом дії, необхідні для отримання потерпілою особою (позивачем) страхового відшкодування.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, за інформацією МТСБУ членство ПАТ «Київський страховий дім» у МТСБУ було припинено з 05.07.18, про що є відповідна інформація на офіційному сайті МТСБУ.

МТСБУ згідно із Законом виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований.

На теперішній час відповідач не володіє інформацією щодо ліквідації ПАТ «Київський страховий дім» чи визнання даної страхової компанії банкрутом, вказані судові рішення відсутні у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача перевищує ринкову вартість вказаного автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, а тому зазначений автомобіль є фізично знищеним.

Таким чином, якщо транспортний вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, ринкова вартість автомобіля позивача після дорожньо-транспортної пригоди, оцінювачем ФОП ОСОБА_4 не вираховувалась, що є прямим порушенням вимог п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Пежо 307, н.з. НОМЕР_2 , відповідачем був укладений 08.09.20 договір про надання послуг з проведення експертизи № 334/2020 із судовим експертом Таракановим Ю.Ю.

Відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного пошкодженого автомобіля складає 76 917 грн. 04 коп.

Позивач жодним чином не обґрунтував і розмір завданої йому моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вказав на те, що звіт про оцінку майна, складений ФОП ОСОБА_4 відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст. 1194 ЦК України він на власний розсуд вибрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, а не до страховика, оскільки ПАТ «Київський страховий дім» розпочало процедуру банкрутства, яка на даний час не закінчена, страхова компанія є досить проблемною, відповідач на момент ДТП мав водійський стаж менше ніж 3 роки. Стаховий поліс відповідача, який діяв на момент ДТП, не давав дозволу на керування автомобіля при такому стажі. При такому стажі, страхова компанія не мала б права здійснювати страхове відшкодування. У страховому полісі на автомобіль, що скоїв ДТП має місце франшиза в розмірі 500 грн.

До теперішнього часу ПАТ «Київський страховий дім» не визнаний банкрутом, але позбавлений ліцензії на проведення операцій зі страхування.

Позовні вимоги про відшкодування йому моральної шкоди є обґрунтованими.

Крім того, відповідно до ст. 49 ЦПК України просив стягнути з відповідача на його користь 85 827 грн. 67 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 3 210 грн. витрат на проведення експертизи та судовий збір у розмірі 1 435 грн. 50 коп.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказав на те, що ліміт відповідальності відповідача за договором не перевищує розмір матеріальної шкоди, а тому відповідальною особою за відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди є ПАТ «Київський страховий дім».

Наявність водійського стажу, меншого за три роки, згідно норм ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Доказів того, що позивачу було завдано моральну шкоду позивачем не надано.

У судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 06.05.18 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Пежо 307, н.з. НОМЕР_1 при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Пежо 307 Х8, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.18 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 , провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення (а.с. 4).

Таким чином, особою, яка відповідає за відшкодування матеріальної шкоди позивачу є відповідач.

Разом з тим, як установлено судом, між ОСОБА_3 та ПАТ «Київський страховий дім» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.07.17 строком до 24.07.18 № АК/3588836 (а.с. 86).

Згідно з умовами зазначеного договору забезпеченим транспортним засобом є - автомобіль Пежо 307, н.з. НОМЕР_1 , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн., франшиза - 500 грн.

07.05.18 ОСОБА_3 подав до ПАТ «Київський страховий дім» повідомлення про подію, що може бути визнана страховою (а.с. 88).

Відповідно до листа МТСБУ від 05.08.19 МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПАТ «Київський страховий дім» чи визнання даної компанії банкрутом (а.с. 162).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон)).

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст. 22.1. Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту від 15.05.18 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Пежо 307 Х8, н.з. НОМЕР_2 складає 120 341 грн. 90 коп. (а.с. 6-28).

Відповідно до висновку № 334 від 14.09.20 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля Пежо 307 Х8, н.з. НОМЕР_2 складає 122 083 грн. 50 коп., ринкова вартість зазначеного автомобіля - 15 166 грн. 46 коп., вартість відновлювального ремонту - 76 917 грн. 04 коп. (а.с. 163-176).

Позивач у відповіді на відзив не заперечував той факт, що його автомобіль є фізично знищеним, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь 85 827 грн. 67 коп. на відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 194).

Таким чином, розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту відповідальності, визначеного у договорі про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.07.17

Відповідачем було виплачено у добровільному порядку позивачу 500 грн. (розмір франшизи за договором), вказана обставина позивачем не заперечувалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказів того, що ПАТ «Київський страховий дім» відмовило у виплаті страхового відшкодування за страховою подією, яка мала місце 06.05.18 суду не надано.

Таким чином, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, визначеній у ст. 3 Закону.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Такий висновок суду узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.18, справа № 755/18006/15-ц.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 85 827 грн. 67 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 2 - 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 133, 134, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 22, 29, 30, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук