Справа № 496/1706/21
Провадження № 2/496/1435/21
У Х В А Л А

07 червня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою і просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з 17.07.2013 року по 14.02.2018 року, а також визнати житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнути судові витрати по справі.

Крім того, позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити ОСОБА_2 проводити у будь-який спосіб відчуження будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок, а також просить направити копію ухвали до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради. При цьому заяву мотивує тим, що 17.11.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі № 521/12461/20, яким стягнуто з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 10.08.2016 року в загальній сумі 1305461,95 грн, а також судовий збір в сумі 8656,15 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 3000 грн. З метою отримання стягнутих судом на його користь зазначених грошових коштів, шляхом визначення частки ОСОБА_3 у спільному майні з ОСОБА_2 , він звернувся з даним позовом до суду. В той же час, у випадку задоволення позовних вимог, ОСОБА_2 може відчужити житловий будинок та земельну ділянку на користь третіх осіб, що призведе до ускладнення виконання рішення суду чи взагалі його невиконання у разі задоволення позову, у зв`язку з чим вважає, що виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане нерухоме майно. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернувся з вказаною заявою до суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що предметом спору є встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з 17.07.2013 року по 14.02.2018 року та визнання житлового будинку і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 250744219 від 31.03.2021 року ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) належать на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, підпунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи те, що позивачем надано відомості про належність нерухомого майна відповідачу, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Що стосується заходів зустрічного забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 3 статті 154 ЦПК України передбачений вичерпний перелік випадків, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, а саме, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Судом встановлено, що єдиним збитком відповідача, який може бути спричинений забезпеченням позову, є неможливість відчуження житлового будинку та земельної ділянки за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим зустрічне забезпечення в даному випадку є недоцільним.

Крім того, суд бере до уваги те, що позивач має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду немає підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачеві, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові, тобто відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу для відома та пред`явлення до виконання направити ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а також для направити виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, та ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Суддя О.І. Трушина