КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Київ

Справа №756/7022/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8368/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Вишгородського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Котлярової І.Ю. 26 лютого 2021 року у м. Вишгород, повний текст рішення складений 26 лютого 2021 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно спадкодавця,

В С Т А Н О В И В

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду першої інстанції із позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІVVGА00000029 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 252960,50 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на - 14 серпня 2017 року (25,695711) становить 6500000,00 грн, звернути стягнення на офісно-побутовий будинок будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.1-6/. Згідно з відміткою на конверті позов був поданий 30 травня 2018 року /т.1 а.с.49/.

В ході розгляду справи, на стадії підготовчого провадження, за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості відповідачів були залучені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим була подана уточнена позовна заява, яка була прийнята судом /т.2 а.с.230, 237-240/.

В обґрунтування уточненої позовної заяви Банк вказував на те, що 05 серпня 2015 року право власності на офісно-побутовий будинок будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано зa іншими спадкоємцями ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_3 - 1/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину № НОМЕР_1 від 05 серпня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріном А.О., ОСОБА_2 - 1/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину № НОМЕР_2 від 05 серпня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріном А.О. Таким чином, вважає, що до даних спадкоємців також мають бути заявлені вимоги.

На підставі викладеного позивач просив:

§ в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КІVVGА00000029 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 252960,50 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на - 14 серпня 2017 року (25,695711) становить 6500000,00 грн, звернути стягнення на офісно-побутовий будинок будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з А - офісно-побутового будинку будівельної бази загальною площею 482,2 кв.м; Б - убиральні, В - будинку охорони, І-IV - каналізаційних споруд, V - питної колонки, VІ - вимощення, 1-6 - огорожі, шляхом його продажу на публічних торгах;

§ стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 лютого 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно спадкодавця - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Також суд першої інстанції вказав на те, що у даному випадку також сплили і строки позовної давності.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням АТ КБ «ПриватБанк», представником банку подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 3.11. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус приймає претензії від кредиторів спадкоємця та реєструє їх у книзі обліку і реєстрації спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку, позивачем 01 квітня 2015 року до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора від 25 березня 2015 року, а тому висновок суду про пропуск Банком шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємців не відповідає обставинам справи та положенням ч.2 ст. 1281 ЦК України (аналогічна правова позиція міститься в постанові ВС від 25 квітня 2018 року у справі №645/3265/13-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №136/1822/14-ц, від 10 червня 2020 року у справі №646/6493/16-ц). Також зазначає, що невірним є висновок суду про сплив позовної давності, оскільки такий строк в кредитному договорі було збільшено до 5 років. Згідно умов договору строк виконання зобов`язання спливає 19 жовтня 2027 року. Вказує, що посилання суду першої інстанції на те, що вимога до нотаріальної контори була направлена ОСОБА_4 , який помер в 2014 році, а не до нотаріальної контори, що вбачається з реєстру згрупованих поштових відправлень, є безпідставними, оскільки в реєстрах згрупованих поштових відправлень зазначені адреси, що відповідають саме адресам Двадцять першої київської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Чигріна А.О. та номери накладних. Окрім того, до позову були долучені і відповіді Двадцять першої київської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса на дані листи, що підтверджує отримання їх адресатами.

На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів вказує на те, що доводи апеляційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновків суду першої інстанції. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила її задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Духота В.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № КІVVGА00000029, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів, позичальник взяв на себе зобов`язання щодо повернення коштів щомісячними платежами зі сплатою відсотків за користування кредитом /т. а.с.13-15 т.3 а.с.64-68/.

Свій обов`язок банк виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 150000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 19 жовтня 2007 року, випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером №1 від 19 жовтня 2007 року. Водночас позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим починаючи з 26 грудня 2008 року за кредитним договором утворилась заборгованість, яка не була погашена позичальником /т.1 а.с.16-19,37-41/.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 12 жовтня 2014 року /т.1 а.с.19/. Вказана обставина встановлена також в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року у справі № 369/3599/14 /т.1 а.с.20/.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» листом №71017KIVVL106 від 25 березня 2015 року адресованим до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 1281ЦК України, заявив про претензію кредитора, просив повідомити про заведення спадкової справи після померлого ОСОБА_4 , включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність боргу перед банком у розмірі 497879,59 дол. США /т.1 а.с.24/.

Згідно з реєстром поштових повідомлень лист за №71017KIVVL106 був відправлений 01 квітня 2015 року, адреса направлення зазначена: АДРЕСА_2 , адресат визначений: « ОСОБА_4 » /т.1 а.с.25-26/.

У відповідь на вказану претензію кредитора, листом від 24 квітня 2015 року Двадцять перша київська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 нотаріальною конторою не відкривалася, а спадкова справа до майна померлого заведена приватним нотаріусом Чигріном А.О.. У зв`язку із неможливістю одночасного відкриття спадкової справи в двох нотаріальних конторах, заяву повернула для направлення її за належністю до приватного нотаріуса Чигріна А.О. /т.1 а.с.27/.

На адресу приватного нотаріуса Чигріна А.О. ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора № 71017KIVVL106 від 08 травня 2015 року /т.1 а.с.28/.

Згідно з реєстром поштових відправлень-рекомендованих листів, лист за №71017KIVVL106 був відправлений 15 травня 2015 року, адреса направлення зазначена: АДРЕСА_3 , адресат визначений: « ОСОБА_4 » /т.1 а.с.29-30/.

Листом від 29 травня 2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив банк, що претензія кредитора була долучена до відповідної спадкової справи та зареєстрована, а спадкоємці померлого повідомлені про наявність вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» /т.1 а.с.31,157/.

Листом від 01 вересня 2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив банк про видачу спадкоємцям померлого ОСОБА_4 свідоцтв про право на спадщину від 05 серпня 2015 року та від 01 вересня 2015 року /т.1 а.с.32,206 т.2 а.с.269/.

ПАТ КБ «ПриватБанк» листом № 71017KIVVL106 від 03 липня 2017 року адресованому відповідачу ОСОБА_3 , в порядку ст. 1281 ЦК України, повідомив про наявність боргу спадкодавця перед банком у розмірі 498860,83 дол. США та заявив про претензію щодо погашення цієї заборгованості /т.1 а.с.43/.

Згідно з реєстром поштових повідомлень лист за №71017KIVVL106 був відправлений 11 липня 2017 року, адреса направлення зазначена: АДРЕСА_4 , адресат визначений: « ОСОБА_3 » /т.1 а.с.44/.

З копії спадкової справи № 4/2014 заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася його дружина ОСОБА_2 . Нею були надані дані про реєстрацію та проживання разом зі спадкодавцем крім неї ОСОБА_3 та ОСОБА_3 /т.1 а.с.138-144,152,153 т.2 а.с.22-28,36,37/.

Лист-претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» №71017KIVVL106 від 08 травня 2015 року було одержано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. 20 травня 2015 року /т.1 а.с.148-151 т.2 а.с.32-35/.

Листами від 29 травня 2015 року приватний нотаріус Чигрін А.О. повідомив ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» та їх обов`язок задовольнити вимоги кредитора в повному обсязі, але в межах вартості спадкового майна /т.1 а.с.158, т.2 а.с.40,42/.

В матеріалах спадкової справи також містяться копії документів щодо всього спадкового майна. Зокрема, щодо офісно-побутового будинку Будівельної бази за адресою: АДРЕСА_1 , міститься копія свідоцтва про право власності ОСОБА_6 від 21 вересня 2012 року; витяг про державну реєстрацію цих прав; звіт про оцінку його вартості в розмірі 1878770 грн, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна /т.1 а.с.161-181,246,250-252 т.2 а.с.45-65,165-167,171-176/.

05 серпня 2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину спадкового майна, а саме офісно-побутового будинку будівельної бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.227,230-233, 236-238 т. 2 а.с.141,144-148,152-155 /.

05 серпня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. видано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на спадщину за законом, по 1/3 частці офісно-побутового будинку будівельної бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.228-229,234-235,239-240 т. 12 а.с. 142-144,149-151,156-158/.

Також приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. 01 вересня 2015 року видано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на спадщину за законом на інше спадкове майно /т.1 а.с.241-266 т.2 а.с.163-205/.

З листа ПАТ КБ «ПриватБанк» №71017 КІVVL106 від 25 листопада 2015 року вбачається, що банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. з проханням надати інформацію про спадкоємців ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме їх прізвища, ім`я, по батькові, адресу реєстрації, для реалізації свого законного права, як кредитора спадкодавця, тобто для пред`явлення своїх вимог до його спадкоємців /т.1 а.с.268 т.2 а.с.207/. На даний лист, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. листом від 03 грудня 2015 року було повідомлено, що запитувана банком інформація відноситься до нотаріальної таємниці, а тому відсутні правові підстави для їх надання /т.1 а.с.270 т.2 а.с.210/.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 при укладенні шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 /т.1 а.с.61/.

В судовому засіданні суду першої інстанції 20 вересня 2020 року представник відповідачів висловив позицію, що банк не тільки втратив право вимоги до спадкоємців боржника внаслідок пропущення ним преклюзивних строків пред`явлення кредиторських вимог, а банк також пропустив і строк позовної давності для захисту свого права у судовому порядку /т.3 а.с.30/.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно положень ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В порядку ч.ч. 2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

В порядку ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Наведені вище положення законодавства не зазнали змін у період з 2014 по 2021 рік.

В положення ст. 1281 ЦК України були внесені Законом № 2478-VIII від 03 липня 2018 року. Однак, спірні правовідносини виникли раніше, а тому застосуванню підлягає первинна редакція статті 1281 ЦК України:

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Законом України № 2478-VIII від 03 липня 2018 року були внесені зміни в абзац другий частини другої статті та визначено, що у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, у п.п.2.2. та п.п.2.4. розділу 10 визначено, що при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

В силу положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.ч.1-4 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15 висловила наступні правові позиції:

Оскільки зі смертю позичальника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред'явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом п. 1 ч. першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов'язаннями, а також припинення таких зобов'язань (п.п.39-44).

У Постанові Верховного Суду в складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справ № 2-1308/11 також наведені правові позиції щодо строків пред`явлення прав кредитора до спадкоємців.

Так, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Також Верховним Судом вказано, що після звернення до нотаріуса із вимогою в межах строку, передбаченого частиною 3 статті 1281 ЦК України, строк звернення банком до суду із позовом до спадкоємців про стягнення заборгованості обліковується відповідно до положень статті 257 ЦК України.

З наведених обставин справи вбачається наявність кредитних зобов`язань між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 . Сторонами у справі не заперечуються обставини наявності заборгованості перед позивачем, не оспорюється визначений позивачем її розмір, суду не надано доказів на її спростування. А отже суд виходив з того, що має місце невиконання грошового зобов`язання ОСОБА_4 перед позивачем.

Боржник у зобов`язанні ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів обізнаності банку про смерть позичальника матеріали справи не містять, однак сторонами визнано, що про цю обставину кредитор дізнався під час розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області справи №369/3599/14, провадження у якій було закрито 24 жовтня 2014 року у зв`язку з смертю відповідача ОСОБА_4 .. А отже з наступного дня після цієї дати почався перебіг строку на пред`явлення вимог кредитора до його спадкоємців, відповідно його закінчення припадає на дату 25 квітня 2015 року.

Матеріалами справи підтверджується, що в межах даного строку, а саме 01 квітня 2015 року, позивачем було направлено вимогу кредитора пред`явлену до спадкоємців на адресу Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори. Факт направлення цієї вимоги підтверджується листом, реєстром поштових відправлень із зазначенням адреси саме нотаріальної контори та наявністю відповіді нотаріальної контори на це звернення. Тому висновок суду першої інстанції про те, що така вимога була направлена померлому ОСОБА_4 , а не до нотаріальної контори, є помилковим.

До приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О., яким була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , банк звернувся 08 травня 2015 року, тобто поза межами цього строку.

З наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що а ні ст. 1281 ЦК України, а ні Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не встановлює певного порядку пред'явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. Разом з тим, за змістом наведених норм законодавства кредитор боржника повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

В даній справі вбачається, що кредитором було направлено звернення з вимогою до спадкоємців, шляхом направлення до державної нотаріальної контори за останнім місцем проживання боржника, а отже слід вважати, що ним було реалізовано право. Та обставина, що його звернення було повернуто для звернення до належного нотаріуса - приватного нотаріуса, яким була відкрита спадкова справа, не спростовує обставину вчинення кредитором дій щодо реалізації належних йому прав. А отже висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку визначеного ст. 1281 ЦК України не можна визнати обґрунтованим.

Однак, після звернення до нотаріуса із вимогою в межах строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України, строк звернення банком до суду із позовом до спадкоємців про стягнення заборгованості обліковується відповідно до положень ст.257 ЦК України.

У даній справі для позивача перебіг строку позовної давності для пред`явлення вимог до спадкоємців починається з наступного дня після звернення до державного нотаріуса, що відбулось 01 квітня 2015 року, відповідно його закінчення припадає на дату 02 квітня 2018 року. Згідно з відміткою на конверті позов був поданий 30 травня 2018 року.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідачів заявив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, тобто вимоги ч. 3 ст. 267 ЦК України додержані. Натомість позивачем не було заявлено про поновлення цього строку, не вказано поважних причин його пропуску.

Виходячи з положень ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Якщо позовні вимоги визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу, якими є відмова у задоволенні позову, як самостійна підстава.

На вимогу про звернення стягнення на майно розповсюджуються положення щодо строку позовної давності та поширюються всі правила що неї. Зокрема, на неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Враховуючи відсутність клопотання позивача про поновлення строку із зазначенням поважних причин пропуску та наявність заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку, слід відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Вказане хоча і було зазначено судом першої інстанції проте, ним не враховано, так як одночасно вказано і на пропуск позивачем строку звернення з вимогою до кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, як на підставу необгрутованості позовних вимог, і на пропуск строку позовної давності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції вважає за доцільне змінити в його мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 лютого 2021 року - змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині - рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний тест постанови складений 18 червня 2021 року.