У Х В А Л А

03 грудня 2021 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Якимець О. І., ознайомившись із скаргою ОСОБА_1 про визнання неправовірними дій та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із скаргою, у порядку розділу VIII (судовий контрольна виконанням судових рішень) ЦПК України, у якій просить: визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д. О. щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 , відкритому у АТ «Райффайзен банк»; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д. О. зняти арешт з коштів, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 , відкритому у АТ «Райффайзен банк».

Вважаю, що у прийнятті скарги необхідно відмовити, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів доданих скарги установлено, що 06 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67043922 за виконавчим написом нотаріуса від 22 вересня 2021 року № 646 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Гоуфінгоу» заборгованості у розмірі 42810,00 грн.

Цього ж дня, прийнято постанову приватним виконавче про накладення арешту коштів боржника у межах виконавчого провадження № 67043922.

У скарзі ОСОБА_1 наводить аргументи про те, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва зупинене стягнення у виконавчому провадженні № 67043922 до вирішення справи по суті та набрання судовим рішення законної сили. Доказів цього суду не подає.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.11.2018 у справі №161/15523/17 юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Зокрема, за правилами адміністративного судочинства можуть оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №678/1/16-ц, відповідно до якої право на звернення у порядку цивільного судочинства зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів ДВС, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Як убачається з матеріалів скарги у цій справі скаржник просить визнати неправомірними дії приватного виконавця та зняти арешт з коштів боржника у межах виконавчого провадження відкритого з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не судового рішення, а відтак така вимога підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Отже, приходжу до висновку про те, що оскільки не встановлено підстав для захисту порушеного права у порядку цивільного судочинства, адже відповідні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак у відкритті провадження у справі слід відмовити у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 10, 185, 188, 258-261, пунктом 3 розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

у прийнятті скарги ОСОБА_1 про визнання неправовірними дій та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Роз`яснити заявнику право звернення із позовом у порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 03 грудня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець