Справа №639/7477/18
Провадження №2/639/61/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретарів - Пивоварової Т.В., Волкової С.І.,

представників позивача - Романченка В.В., ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління Державної Міграційної Служби у Харківській області, Держава Україна в особі Фонду державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 року позивач АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» (попередня назва ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря») звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третьою особою зазначивши Головне управління Державної Міграційної Служби у Харківській області, і просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатами АДРЕСА_1 ; зобов`язати Головне управління Державної Міграційної Служби у Харківській області зняти з реєстрації відповідачів за адресою: АДРЕСА_2 та судові витрати стягнути з відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно витягів з протоколів № 102 та 129 від 12.11.1996 року та 20.11.1999 року відповідач - ОСОБА_3 отримав право на проживання в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . В цьому будинку проживали відповідачі: ОСОБА_3 , 1975 р.н., ОСОБА_4 , 1974 р.н., ОСОБА_5 , 1998 р.н., ОСОБА_6 , 1999 р.н. Згідно довідки ЖЕД від 08.11.2018 року та поквартирної картки в кімнатах АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_3 - батько, 1975 р.н., з 01.10.1997 року, ОСОБА_4 - дружина, 1974 р.н., з 01.10.1997 року, ОСОБА_5 - донька, 1998 і р.н., з 16.06.1998 року, ОСОБА_6 - син, 1999 р.н., з 03.07.1999 року. ОСОБА_3 та члени його родини не проживають в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 понад шість місяців без поважних причин, про що складено акти від 02.10.2017 року, 02.01.2018 року, 02.04.2018 року, 02.07.2018 року комендантом гуртожитку. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, взагалі квартирою не цікавляться, особистих речей в квартирі немає. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам не чинили. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування житловим приміщенням, оскільки інші громадяни не можуть бути зареєстровані за даною адресою. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача.

У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено судове засідання.

21.01.2020 року за клопотанням представника відповідача судом допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Також 25.02.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова задоволено заяву представника позивача про виклик свідків, викликано в судове засідання свідків: ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

09.02.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова залучено до участі у справі за позовом Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Головне управління Державної Міграційної Служби у Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державу Україна в особі Фонду державного майна України, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.05.2021 року клопотання Фонду державного майна України про заміну сторони задоволено частково. Залучено до участі у справі за позовом Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління Державної Міграційної Служби у Харківській області, Держава Україна в особі Фонду державного майна України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, місцезнаходження: 61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1, ЄДРПОУ: 43023403. В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовлено.

Разом з тим, 22.09.2021 року на адресу суду від представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області надійшли письмові пояснення, в яких, зокрема, представник просить суд замінити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (місцезнаходження: 61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1, ), у зв`язку зі змінами в організаційній структурі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.09.2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління Державної Міграційної Служби у Харківській області, Держава Україна в особі Фонду державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (місцезнаходження: 61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1, ЄДРПОУ: 44223324) замість Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

В судове засідання 23.11.2021 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату час та місце судового засідання належним чином.

Представники позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_1 приймали участь у судових засіданнях, надали вступне слово, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в подальшому представник позивача надала заяву, в якій просила закінчити розгляд справи в її відсутність, позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому, а також в письмових поясненнях, обставини.

Представники відповідачів ОСОБА_12 , ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 приймали участь у судових засіданнях, надали вступне слово, заперечували проти задоволення позовних вимог, а також стверджували про відсутність факту непроживання декілька місяців у спірному житлі. В подальшому представник відповідачів ОСОБА_2 надала заяву про закінчення розгляду справи в її відсутність, надавши письмові пояснення.

Представник третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області надав письмові пояснення та заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність.

Представники третіх осіб Головного управління Державної Міграційної Служби у Харківській області та Держава України в особі Фонду державного майна України у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про день і час розгляду справи.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з даними довідки №808 від 09.11.2018 року та копій відповідних наказів, ОСОБА_3 працював у ВАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на посаді обрубувача 3 розряду у літійному цеху №1 з 20.06.1995 року (наказ про прийняття №406 від 19.06.1995 р.) по 09.09.2002 р. Звільнений з 09.09.2002 р. за ст. 38 КЗпПУ за власним бажанням (наказ про звільнення №448 від 10.09.2002 р.) (т.1 а.с.12-14).

Відповідно до копії витягу з протоколу №102 спільного засідання профспілки та адміністрації АТ ХМЗ «Світло Шахтаря» від 12.11.1996 розподілялись кімнати в сімейному гуртожитку, і постановлено надати ОСОБА_3 кімнату в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 площею 19,2 кв. м на сім`ю з 2-х осіб. Крім того згідно з витягом з протоколу №129 спільного засідання профспілки та адміністрації АТ ХМЗ «Світло Шахтаря» від 20.11.1999 року розглянута заява ОСОБА_3 про виділення кімнати в сімейному гуртожитку, постановлено виділити обрубувачу ОСОБА_3 кімнату №3 площею 19,4 кв.м по АДРЕСА_3 , на сім`ю з 3-х осіб (т. 1, а.с.7-8).

З довідки ЖЕД від 08.11.2018 року та копії поквартирної картки форма Б вбачається, що в кімнатах АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , 1975 р.н., ОСОБА_4 , 1974 р.н. - дружина, ОСОБА_5 , 1998 р.н., - донька, ОСОБА_6 , 1999 р.н. син (т. 1, а.с.10-11).

За даними копій паспортів ОСОБА_3 , 1975 р.н., ОСОБА_4 , 1974 р.н., ОСОБА_5 , 1998 р.н., ОСОБА_6 , 1999 р.н. відповідачі зареєстровані в гуртожитку по АДРЕСА_3 . (а.с.15,16,18,20,21). Між тим, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 02.10.2018 року та від 14.02.2019 року місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться (т.1 а.с.22, 35). При цьому інші відповідачі за даними відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 14.02.2019 року значаться зареєстрованими по АДРЕСА_3 (т.1 а.с.36-38)

Згідно з актами від 02.10.2017 року, 02.01.2018 року, 02.04.2018 року, 02.07.2018 року, які мають однаковий зміст і складені комендантом та мешканцями гуртожитку, ОСОБА_3 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрований, що підтверджується документом (рішення суду Жовтневого району). ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та члени його родини: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в гуртожитку за зазначеною вище адресою не проживають з 01.10.2017 року. Кореспонденцію поштою не отримують, місце проживання невідомо, мають борг за комунальні (т.1, а.с. 24-27)

Також позивачем додано розрахунок заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка станом на 01.11.2018 року складала 49 413,81 грн. (т.1, а.с.28).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.07.2018 року у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів за житлово-комунальні послуги відмовлено (т.1, а.с.23).

Відповідачем ОСОБА_3 надано під час розгляду справи копію заяви від 24.09.2019 року, з якою він звернувся до Прокуратури Харківської області, КП «Жилкомсервіс», ГУ НП в Харківській області, де він просить провести перевірку фактів та вжити заходів у зв`язку з тим, що комендант та інші посадові особи гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , вчиняють дії щодо порушення його права користування кімнатами 1, 3 у цьому гуртожитку, а саме: вчиняють постійні конфлікти та сварки щодо його мешкання у цих кімнатах; неодноразово намагалися змінити замки у кімнаті у час, коли він був відсутній вдома (т.1, а.с.131-135).

Після цього позивачем були також приєднані до матеріалів справи інші докази - копії актів від 23.01.2020 року, 24.01.2020 року, 25.01.2020 року, 26.01.2020 року, 27.01.2020 року, 28.01.2020 року, відповідно до яких у кімнатах №1,3 будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , 1974 р.н., ОСОБА_5 , 1998 р.н., ОСОБА_6 , 1999 р.н. зареєстровані, але не проживають (т.1а.с.153-163). Також надана копія довідки Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області, з якої вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_3 припинено, а заявнику надано відповідь (т.1 а.с.164). Крім того представник позивача додатково надав розрахунок заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_13 за період 2019-2020 року за комунальні послуги, з якого вбачається як розмір заборгованості, так і часткова її оплата, та копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №22 від 02.02.2010 року (т.1 а.с.170-172). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за запитом стосовно ОСОБА_4 за частковим співпаданням у останньої наявне нерухоме майно у власності (т.1 а.с.165-169).

Згідно з довідкою АТ «Світло Шахтаря» від 12.11.2018 року за №2504 житлові будинки за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 станом на 01.11.2018 року рахуються на балансі ПAT «Світло Шахтаря» (том 1 а.с. 9).

Наказом №1422-П від 25 вересня 2009 року Начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області «про прийняття рішення щодо передачі гуртожитків в комунальну власність» наказано прийняти рішення про передачу гуртожитків об`єктів державної власності, що не ввійшли до статутного фонду ВАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» при приватизації та обліковуються на його балансі, до комунальної власності територіальної громади, в тому числі гуртожиток, інв.№ 504 за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.3).

Також до листа ФДМУ від 29.04.2015 №10-15-8142 надано витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, зокрема щодо гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 суб`єктом управління, який здійснює управління майном, зазначено Фонд державного майна України, а в відомостях про юридичну особу (балансоутримувача державного майна) вказано ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» (т.2 а.с.5).

Рішенням Харківської міської ради Харківської області від 23.09.2015 р. №2008/15, зокрема, затверджено перелік майна, стосовно якого надано згоду на прийняття до комунальної власності міста (додаток 1 рішення до такого майна відносить і гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 ) (т.2 а.с.91,92).

На час розгляду справи процес передачі в комунальну власність територіальної громади м. Харкова гуртожитків, в тому числі по АДРЕСА_3 , ще триває, що визнано в судовому засіданні як позивачем так і третіми особами, а також підтверджується подальшим листуванням (т.2 а.с.93-104).

Між тим з інформації від 05.02.2018 року та від 01.10.2020 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта вбачається, що власником об`єкту житлової нерухомості в будинку АДРЕСА_3 (житлові та нежитлові приміщення) є Держава України в особі Фонду Державного майна України (дата та час державної реєстрації 02.01.2018 року). Про наявність речових прав у Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на вказане нерухоме майно будь-яка інформація в державному реєстрі відсутня (т.1, а.с.246-247, т.2 а.с.4).

При цьому внесення відомостей до ІППС «Етап-майно» (витяг якого доданий до письмових пояснень представника Фонду державного майна України) не є державною реєстрацією речових прав на нерухомість, оскільки вказана підсистема належить до інформаційно-пошукової системи і містить лише відповідну базу даних (т.2 а.с. 35-40).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сусідкою відповідачів з 2000 року, її кімната розташована в 1 корпусі, а відповідачів в 2 корпусі. Також свідок зазначила, що добре знає ОСОБА_3 та його родину дружину ОСОБА_14 , дітей ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , бачить їх приблизно 4 рази на тиждень, син ОСОБА_16 приходив до них щедрувати, а чоловік свідка ходить в гості до ОСОБА_17 , вони також часто зустрічаються у дворі.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він сусід ОСОБА_17 по гуртожитку, в якому проживає 25 років, знає відповідача більше 20 років, бачить майже кожного дня його, та родину дружину та двох дітей, ходив у гості на свята.

Свідок ОСОБА_9 , комендант гуртожитку, в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_17 як мешканця з 1996 року, його сім`я та він не проживають у спірних кімнатах з 2017 року, про наявність речей його свідкові не відомо, однак вікна та двері він замінив особисто. Свідок брала участь у складанні актів у присутності мешканців-сусідів. Також свідкові відомо, що ОСОБА_3 розлучений, його дружина придбала у власність квартиру. В 2019 році ОСОБА_17 повернувся на завод і знов проживає в спірних кімнатах.

Свідок ОСОБА_10 , менеджер з соціальних питань Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» з 19.03.2019 року, загальний стаж роботи на підприємстві 38 років, до цього була заступником начальника жеку, курирує питання проживання, виселення, заборгованості, раз на тиждень оглядає об`єкти, збирає комендантів. Свідок пояснила, що ОСОБА_3 в 1995 році прийшов на завод, в 1996 році йому виділили кімнату АДРЕСА_7 , в 1997 році народилась дитина йому надали ще кімнату № НОМЕР_2 . В 2002 році у Барчан погіршилось здоров`я, він проходив обстеження, за результатами визначено діагноз, даних щодо професійного захворювання на встановлено. В 2004 році Барчан у зв`язку з його діагнозом заборонено працювати за даною професією відповідно до рішення суду. На даний час з грудня 2018 року ОСОБА_17 знову працює на заводі і проживає в гуртожитку, однак з 2017 року він не проживав у спірних кімнатах, не сплачував за них, а його сім`я взагалі з 2017 року не проживає.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Відповідно до частини першої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 ЖК Української РСР).

За змістом статей 71, 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на час звернення з позовною заявою до суду зареєстровані як квартиронаймачі у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . На час розгляду справи сторонами визнано, що відповідач ОСОБА_3 отримав для проживання спірні кімнати у гуртожитку у зв`язку з його роботою на підприємстві позивача і на даний час знов працює в Акціонерному товаристві «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», проживає в гуртожитку.

Питання про виселення відповідачів позивачем у позові не ставилось.

При цьому зібраними у справі доказами в їх сукупності не підтверджено, що відповідачі були відсутні за адресою реєстрації їх місця проживання понад 6 місяців, оскільки як показання свідків позивача, так і досліджені акти мають суперечливий зміст, шаблонний характер і не містять фактичних даних, які б беззаперечно підтверджували відсутність відповідачів за місцем реєстрації понад встановлений законом строк без поважних причин. При цьому факт розірвання шлюбу між відповідачами ще в 2010 році і факт придбання ОСОБА_4 суд також не вважає підставою для висновку про не проживання відповідачів у спірному житлі.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Положення ЖК Української РСР не передбачають право балансоутримувача житла звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, разом з тим положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права та обов`язки балансоутримувача визначала лише попередня редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (від 24.06.2004), а саме: балансоутримувача будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (від 09.11.2017) не містить поняття «балансоутримувача».

Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-709цс16).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», надав роз`яснення, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Встановлено, що позивач станом на час звернення до суду з цим позовом не був власником відповідних кімнат і гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором.

Вказані обставини визнані представником позивача та третьої особи, підтверджені дослідженими доказами, в тому числі інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, де відсутні дані про наявність у Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» будь-яких речових прав на гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 .

Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки (частина перша статті 127 ЖК Української РСР).

Особи, які проживають у гуртожитку, мають право на зайняття в ньому ліжко-місця і не наділені правом на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою, що втратила право користування ним чи проживання в ньому.

Згідно зі статтею 18 ЖК Української РСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

На час звернення позивача до суду і на час розгляду справи гуртожиток в цілому, зокрема і спірні кімнати, перебували у державній власності держави України в особі фонду Державного майна України.

На підставі викладеного у позивача, який не є власником кімнат у гуртожитку, не виникло право на звернення до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в гуртожитку.

Отже у зв`язку з недоведенням позивачем наявності у нього права для звернення до суду та не доведенням передбачених законом підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у гуртожитку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі в порядку ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 166, 256, 263-265 ЦПК України та ЖК Української РСР, ст. ст. 15, 317, 319, 391, 396 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління Державної Міграційної Служби у Харківській області, Держава Україна в особі Фонду державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря», місцезнаходження: 61001, м. Харків, вул. Світло шахтаря, буд. 4/6, ;

Відповідачі:

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Треті особи:

-Головне управління Державної Міграційної Служби у Харківській області, місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Римарська, буд. 24;

-Держава України в особі Фонду державного майна України, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18;

-Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, місцезнаходження: 61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1, .

Повний текст рішення складено 07.07.2022 року.

Суддя Н.В. Баркова