Справа № 585/900/21
Номер провадження 2/585/520/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Євлах О.О., за участі: секретаря судового засідання - Безручко О.П., представника відповідача - Литвиненко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

до

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина»,

вимоги заявника: про розірвання договору оренди землі ,-

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В :

1. 01 квітня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд із позовною заявою, уточнивши її, про розірвання договору оренди землі.

2. Позовну заяву обґрунтувала тим, що згідно Договору оренди земельної ділянки від 24.12.2006 р., укладеного між нею з одного боку, як орендодавцем, та ТОВ «Калина» - з іншого, боку, як орендарем, було укладено договір оренди землі відносно земельної ділянки загальною площею 2, 085 га. Об`єкт оренди: в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2, 085 га ріллі (п. 2). Відповідно до п. 8 та п. 42 даного Договору оренди землі вказано, що договір укладено на 15 років та цей Договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Оскільки, даний Договір зареєстрований у Роменському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.07.2007 року за № 04.07.623.00717, тому, виходячи із наведеного даний Договір діє до 06.07.2022 р.

Із Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 06.02.2020 р. становить 68365, 67 га. Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.02.2020 р., кадастровий номер даної земельної ділянки: :03:002:0065. Відповідно до акту про передачу та прийом земельної ділянки від 26.12.2006 р., передача та прийом земельної ділянки здійснено на підставі договору оренди укладеного між власником землі та орендарем. Акт складено про те, що ОСОБА_1 передала земельну ділянку орендарю в особі директора ТОВ «Калина» Демченко А.В. , розміром 2, 085 га в адмінмежах Анастасівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З набранням чинності Указу Президента України від 19.08.2008 р. № 725/2008 вона звернулася до представників ТОВ «Калина» щодо внесення змін до Договору оренди землі від 24.12.2006 шляхом укладення додаткової угоди в частині збільшення розміру за оренду земельної ділянки у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки та поступового збільшення цієї плати. На що їй представники ТОВ «Калина» відповіли, що останні без укладення додаткової угоди поступово збільшуватимуть розмір орендної плати за даним договором оренди землі, тому відсутні підстави укладення такої додаткової угоди. Тобто, орендар земельної ділянки ТОВ «Калина» повинно було здійснювати плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних ділянок у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки та поступово збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово - економічного стану орендаря. Орендар ТОВ «Калина» сплатив їй орендну плату у наступних розмірах: у 2006 році - 0, 00 грн.; у 2007 році - 667,00 грн.; у 2008 році - 343,00 грн., у 2009 році - 415, 52 грн., у 2010 році - 836, 17 грн.; у 2011 році - 1159, 90 грн.; у 2012 році - 2047, 76 грн.; у 2013 році - 2241, 66 грн.; у 2014 році - 2731, 10 грн.; у 2015 році - 5038, 98 грн.; у 2016 році - 6899, 15 грн.; у 2017 році - 7658, 54 грн.; у 2018 році - 9364, 16 грн.; у 2019 році - 1404, 62 грн.; у 2020 році - 1404, 62 грн.

У 2019 році від представників відповідача надійшла пропозиція про укладення додаткового договору про збільшення або продовження строку основного Договору оренди землі від 24.12.2006 року на 10 років. Вона відмовилася від такої пропозиції, на що представники ТОВ «Калина» повідомили, що будуть кожного року сплачувати орендну плату у розмірі 1404, 62 грн. до закінчення дії договору. Оскільки 01.09.2008 року набув чинності Указ Президента Україна від 19.0.2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким внесено зміни в ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 р. № 92/2002, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних ділянок (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово - економічного стану орендаря. П. 31 ст. 106 Конституції України встановлено, що Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України. Тому, з 2006 р. по 2018 р. орендарем ТОВ «Калина» її земельної ділянки поступово збільшувався розмір орендної плати. Остання така виплата була у 2018 р. у розмірі 9364, 16 грн. Тобто, у 2019 р повинна бути сплачена орендна плата у розмірі 9364, 16 грн. або більше, але не менше цього розміру. У 2020 р. повинна бути сплачена орендна плата у розмірі 9364, 16 грн., або більше (порівняно з 2020 р.), але не менше цього розміру. Отже, фактично виходить, що заборгованість з розміру орендної плати ТОВ «Калини» становить за 2019 р. - 7959, 54 грн., заборгованість з розміру орендної плати ТОВ «Калина» становить за 2020 р. - 7959, 54 грн. Крім того, відповідно до п. 10 Договору оренди землі від 24.12.2006 р. обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації інфляції. Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 р. у справі № 922/1658/19 вказав, що індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати. Згідно індексу інфляції, індекс інфляції у 2019 р. становив - 104, 1 %, а у 2020 р. - 105, 0 %. А тому, вважає, що орендна плата повинна бути виплачена їй у 2019 р. 9364, 16 грн.*104,1%=9748, 06 грн., а у 2020 р. 9364, 16 грн. * 105, 0 % = 9832, 37 грн. Сума заборгованості з розміру орендної плати ТОВ «Калина» становить за 2019 р. та за 2020 р. - 19580, 43 грн. За взаємною згодою розірвати договір оренди відповідач відмовляється.

3. Відповідач ТОВ «Калина» подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні. Свою позицію мотивує тим, що між позивачкою та відповідачем 24.12.2006 року дійсно було укладено договір оренди землі. Пунктом 9 Договору передбачено, що орендна плата становить 1,5% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до наданого Позивачкою витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 06.02.2020 р. нормативно грошова оцінка земельної ділянки становила 68365, 67 грн. Відповідно до щорічних повідомлень Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2016 - 2020 роки становить 1, 0. Тобто, розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки не змінювався з 2016 року, а, отже, і в 2019 р., і в 2020 р., становить 68365, 67 грн. Відповідно 1, 5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки становить 1025, 49 грн. за один рік оренди. ТОВ «Калина» сплатило позивачці орендну плату за 2019 р. і 2020 р. в розмірі 1404, 62 грн. за кожен рік. Тобто, дана виплачена орендна плата є навіть більшою, ніж орендна плата, передбачена договором. Просить врахувати висновок Верховного Суду від 16.03.2020 р., в якому вказано, що «проте у такому разі, зважаючи на природу індексації, одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватися». Таким чин6ом, при виплаті орендної плати достатньо здійснювати індексацію нормативно грошової оцінки земельної ділянки, однак, навіть, якщо обраховувати з урахуванням індексів інфляції споживчих цін, то орендна плата повинна становити: у 2019 р. 1025, 49 грн. * 104, 1 % - 1067, 54 грн.; у 2020 р. 1025, 49 грн.*105, 0 % = 1076, 77 грн. Відповідачем же була виплачена орендна плата за 2019 р. і 2020 р. в розмірі 1404, 62 грн. за кожен рік, тобто, у більшому розмірі.

Відповідач дійсно до 2018 року щороку виплачував орендну плату в розмірі більшому, ніж передбачено Договором, однак, вищевказане збільшення є зміною розміру орендної плати, яка передбачена Договором і не може бути підставою для вимоги позивача сплачувати і надалі орендну плату в більшому розмірі. Розмір орендної плати є істотною умовою Договору і він не може бути змінений лише за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди. Виплата орендної плати у збільшеному розмірі здійснювалася за наслідками господарської діяльності Відповідача та його фінансово - економічного стану, а також внаслідок партнерських відносин, які існували на той час між сторонами. Таким чином, у позивача немає жодних підстав вимагати виплати орендної плати за 2019 - 2020 роки в розмірі значно більшому, ніж це передбачено умовами Договору. Стосовно не сплати відповідачем натуральної та відробіткової частини орендної плати з 2006 року, вважає, що п. 9 Договору передбачено можливість виплати орендної плати в різних формах, однак, ним також передбачено, що всі 100 % розміру орендної плати виплачується в грошовій формі. Розмір інших форм виплати орендної плати не вказаний, отже, сторони погодили виплату орендної плати виключно в грошовій формі. Стосовно посилання позивача на Указ Президента України від 02.02.2002 р. № 92, вважає, що Указ Президента не може регулювати або змінювати норми, установлені законом, розмір, форма та строк внесення орендної плати за землю визначається виключно сторонами договору, тобто застосовувати вищезгадану норму про 3 % необов`язково. Тобто, ніякого істотного порушення умов Договору оренди землі Відповідачем не було порушено. Вичерпний перелік обов`язків, передбачений ст. 32 Закону України «Про оренду землі», за порушення яких передбачено право Орендаря ініціювати розірвання договору і виплата орендної плати не входить до даного переліку обов`язків. Також звертає увагу суду на відсутність у Позивача порушених прав, що є також окремою підставою для відмови в позові.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від них мається заява про розгляд справи без їх участі.

5. У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, надала пояснення, аналогічні, викладеним у відзиві на позов.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

6. Судом установлено, що 24 грудня 2006 року ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «Калина» (Орендар) уклали договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адмінмежах Анастасівської сільської ради; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2, 085 га, в тому числі рілля 2, 085 га; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 44449 грн. 15 коп.; договір укладено на 15 років. Згідно п. 9 даного Договору орендна плата 1, 5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки становить 335 грн. 00 коп. вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова - 335 грн., натуральна: видати с/г продукцію; відробіткова: надати послуги. Згідно п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до п. 37 даного Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 38 Договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається тільки при умові систематичної несплаті орендної плати. Згідно ч. 40 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. У Договорі мається відмітка про те, що він зареєстрований у Роменському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05 липня 2007 року за № 04.07.623.00717 (а. с. 16-19).

7. Згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки від 26 грудня 2006 року, підписаного з одного боку орендодавцем ОСОБА_1 , з іншого - Орендарем ТОВ «Калина», ОСОБА_1 передала земельну ділянку орендарю в особі директора ТОВ «Калина» Демченко А.В. розміром 2, 085 га в адмінмежах Анастасівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серія СМ № 177880, реєстр № 340 від 30.12.2002 р. (а. с. 20).

8. З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.02.2020 р. та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ № 177880 від 30.12.2002 р., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2, 0854 га, кадастровий номер: :03:002:0065, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Анастасівської сільської ради Роменського району Сумської області (а. с. 21-26, 55).

9. Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.02.2020 р. вбачається, що нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, кадастровий номер :03:002:0065, площею 2, 085 га, становить 68365, 67 грн. (а. с. 27).

10. Зі зведеної таблиці індексів інфляції за останні роки вбачається, що у 2019 р. - індекс інфляції становив 104, 1 %, у 2020 р. - 105, 0 % (а. с. 28).

11. Згідно відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ТОВ «Калина» сплатило ОСОБА_1 за надання майна в оренду у 2019 році та у 2020 році по 1404, 62 грн. (а. с. 29-32).

ІV. Норми права.

12. Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України,обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата може справлятись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачати у договорі поєднання різних форм орендної плати.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Одним із основних обов`язків орендаря відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» є своєчасне внесення орендної плати.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У пункті д частини першої статті 141 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата орендної плати.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду України не вбачає.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки, а тому суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають і вимоги по про стягнення орендної плати та пені і вимоги по достроковому розірванню договору оренди.

Тлумачення пункту д частини першої статті 141 Закону України «Про оренду землі», частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що несплата орендної плати охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати».

Відповідно до ч. ч. 1, 2, та 3 ст. 651 ЦК України,зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань.

У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону.

Згідно Указу Президента України від 02.02.2002 р. № 92/2002, зі змінами та доповненнями, з метою підвищення рівня соціального захисту селян - власників земельних ділянок і земельних часток (паїв), а також відповідальності землекористувачів за ефективне використання земель сільськогосподарського призначення на основі розширення конкуренції та дальшої активізації ринкових відносин в аграрному секторі економіки постановлено: визнати одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

13. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після ухвалення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Статтями 76-80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Згідно з вимогами частини першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

V. Оцінка суду.

14. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази.

Заперечуючи проти позову, сторона відповідача зазначає, що позивачу за 2019 р. та за 2020 р. сплачувалася орендна плата в розмірі 1404, 62 грн., тобто в розмірі, навіть, більшому, ніж передбачено договором, укладеним 24 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Калина», - 1, 5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки. Тому вважає заявлені вимоги безпідставними.

Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.02.2020 р. нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, кадастровий номер :03:002:0065, площею 2, 085 га, становить 68365, 67 грн.

Указом Президента України від 02.02.2002 р. № 92/2002, зі змінами та доповненнями, з метою підвищення рівня соціального захисту селян - власників земельних ділянок і земельних часток (паїв) запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2020 році становить 2050, 97 грн. (68365, 67 грн. * 3%).

Таким чином, сплачена відповідачем орендна плата за 2019 р. - 2020 р. в розмірі 1404, 62 грн., є меншою, ніж передбачено законодавством України.

Будь-яких належних доказів щодо виконання своїх зобов`язань зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками у 2019 - 2020 р.р., відповідно до вимог законодавства, зокрема, Указу Президента України від 02.02.2002 р. № 92/2002, зі змінами та доповненнями, ТОВ «Калина» суду не надало і тим самим не спростувало доводи позивача щодо неналежного виконання товариством договору оренди землі у зазначені роки.

15. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про доведеність вимог позивача, оскільки отримана позивачем орендна плата за 2019-2020 роки є явно несправедливою, оскільки занижена в порівнянні з тією, яку позивач отримувала у 2017-2018 роках, що є підставою його розірвання договору оренди. Крім того, термін дії договору спливає, а, з огляду на те, що виплата орендної плати в меншому розмірі, ніж в попередні роки почалася саме після відмови позивача укласти додаткову угоду про продовження дії договору, то такий розмір орендної плати за 2019-2019 роки, має ознаки тиску на позивача, з метою примусити її погодитись на продовження дії договору оренди землі. Тому суд приходить до висновку, що відповідач під час виконання договору оренди дії не добросовісно, відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 82, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина» про розірвання договору оренди землі , - задовольнити.

2. Розірвати Договір оренди землі від 24 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Калина» (ТОВ «Калина», ідентифікаційний код юридичної особи 30915028) відносно земельної ділянки площею 2, 085 га, яка розташована на території Анастасівської сільської ради Роменського району Сумської області, кадастровий номер: :03:002:0065.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Калина», місце знаходження: вул. Комарова, буд. 59, смт. Варва, Чернігівська область.

Повний текст рішення складено 15 червня 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах