Справа №222/796/21
Провадження №2/222/248/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0398, площею 2,0 га, посилаючись, що 24.01.2012 року між ним та ОСОБА_2 досягнуто домовленість з приводу купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, на виконання якої він передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 8000,00 грн, а вона ОСОБА_1 - документи про право власності на земельну ділянку. Також, сторони обумовили підписання договору купівлі-продажу в органах нотаріату, проте ОСОБА_2 ухиляється від з`явлення до нотаріуса для остаточного оформлення угоди.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 28.07.2021 року по цивільній справі відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

В ході підготовчого провадження 16.09.2021 року відповідачкою подано відзив на позов, в якому остання, заперечуючи проти позову зазначила, що до 2021 року на законодавчому рівні не було врегульовано питання купівлі-продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення, і належну їй земельну ділянку вона передала ОСОБА_1 в користування. Також зазначила, що гроші, отримані нею за розпискою від ОСОБА_1 були сплатою за оренду її земельної ділянки. Крім того вказувала на те, що документами на землю позивач заволодів шляхом зловживання довірою.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 01.10.2021 року підготовче провадження було закрито та справа була призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулося 27.10.2021 року представник позивача - адвокат Коваленко К.О. позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідачка продала позивачу належну їй земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0398, площею 2,0 га, розташовану на території Зорянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за що отримала грошові кошти в розмірі 8000,00 грн, та передала позивачу правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН №037234 від 30.03.2004 року. дані правовідносини сторони оформили розпискою, посвідченою секретарем Зорянської сільської ради. Таким чином, позивач набув права власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0398, площею 2,0 га, розташовану на території Зорянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, враховуючи, що позивачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач вимушений звернутися до суду. Просила позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні 27.10.2021 року позов не визнала, пояснила, що передала позивачу у користування належну їй земельну ділянку, за шо отримала від нього 8000,00 грн. Розписку підписала в Зорянській сільській ради не читаючи, при цьому секретар ради завірила її, що вона залишається власником земельної ділянки. Просила відмовити в позові.

Позивач та його представник - адвокат Коваленко К.О. до наступного судового засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позов.

Відповідачка до наступного судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити в позові.

За таких обставин, суд завершив розгляд справи за відсутності сторін.

При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України.

З урахуванням пояснень сторін, досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку про відмову в позові з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0398, площею 2,0 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН №037234, виданого 30.03.2004 року.

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0398, площею 2,0 га, розташована на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області - для ведення особистого селянського господарства зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно….

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0398, площею 2,0 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області - для ведення особистого селянського господарства, позивач посилався на розписку від 24.01.2012 року, видану відповідачкою ОСОБА_2 , як на підставу виникнення права власності.

Згідно зазначеної розписки, 24.01.2012 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8000,00 грн в якості оплати за продаж належної їй земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ст.ст.202, 203, 205, 207 ЦК України).

Статтями 209, 210 ЦК України, визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст.373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно ч.1, 3, 4 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За змістом статей 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (в редакції на вказану дату), державна реєстрація прав, зокрема й права власності на нерухоме майно, є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, із закону прямо випливає, що якщо право власності на земельну ділянку набувається на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, то він має бути укладений в письмовій формі, нотаріально посвідчений, а перехід права власності на земельну ділянку - обов`язково зареєстрований в Державному реєстрі прав.

На це також звертав увагу Верховний Суд у постанові від 09.11.2020 у справі №683/3191/17, зазначаючи, що що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суди мають враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів або рішень органу місцевого самоврядування. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Розписка ж ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_1 24.01.2012 року грошових коштів в розмірі 8000,00 грн в якості оплати за продаж земельної ділянки не є правовстановлюючим документом на підставі якого відбувається зміна прав та обов`язків сторін, та, відповідно, не змінює правового режиму вказаного майна.

Зі змісту розписки не вбачається, що сторонами узгоджені істотні умови, які властиві договорам купівлі-продажу нерухомого майна, як то визначення предмету та ціни договору, порядку розрахунку, момент передачі земельної ділянки, її якісні характеристики та місце розташування. За відсутності в розписці від 24.01.2012 року підпису ОСОБА_1 не можна стверджувати про дотримання принципу свободи договору, і що дії ОСОБА_1 спрямовані на виникнення саме права власності на земельну ділянку.

Зазначена розписка лише підтверджує факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 з метою подальшого оформлення переходу права на земельну ділянку.

Крім того, за приписами п.15 Розділу X Перехідних положень ЗК України в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, до 1 січня 2013 року не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

За таких обставин, в період дії заборони на відчуження земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, зазначена розписка не могла створити правових наслідків, щодо переходу права власності земельної ділянки.

Враховуючи викладене, а саме, що право власності на земельну ділянку виникає з правочинів, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який, в свою чергу,

укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню з обов`язковою державною реєстрацією права власності, а докази того, що між сторонами відповідний правочин, спрямований на набуття або припинення цивільних прав та обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суду не надано, а також, що на дату підписання ОСОБА_2 розписки про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів за продаж земельної ділянки відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не допускалося, суд приходить до висновку що перехід права власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0398, площею 2,0 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області - для ведення особистого селянського господарства, від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 не відбувся, а отже відсутні підстави для визнання за ними права власності на вказану земельну ділянку.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 19, 76-82, 223, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.202, 203, 205, 207, 209, 210, 328, 334, 373, 655, 657 ЦК України, ст.81 ЗК України, Перехідними положеннями ЗК України ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 20.12.2021 року.

Суддя О. Є. Вайновська