Провадження № 2-з/686/32/21
УХВАЛА

17 лютого 2021 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

секретарі судового засідання Мельничук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа № 686/16707/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на квартиру.

Відповідачем подано заяву про забезпечення позову,щодо накладення арешту на наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 84,3кв.м.; житловою площею 51,4 кв. м.; матеріали стін: цегла; Опис: на 8-му поверсі 10-поверхового будинку), заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо: квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 84,З кв. м., житловою площею 51,4 кв.м., матеріали стін: цегла. Опис: на 8-му поверсі 10-поверхового будинку), зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером об`єкта нерухомого майна №101.

В обґрунтування вимоги щодо забезпечення позову заявник посилається на те, що за період перебування сторонами в шлюбі було придбано за спільні кошти і спільні вкладення квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до Договору №111/92 на дольову участь в будівництві житла в м. Хмельницькому від 09 січня 2006 року, який було укладено в інтересах сім`ї ОСОБА_2 і ТОВ «Хмельницькбудінвест», предметом якого була «сумісна діяльність по будівництву житла на основі дольової участі у фінансуванні квартири АДРЕСА_2 ».

Право власності на вказану квартиру, було зареєстровано на ОСОБА_2 , (як титульного власника) згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 25.06.2009 року, виданого Управлінням Житлово-комунального господарства (рішення №1139 від 25.09.2008 року) на підставі: Договору №111/92на дольову участь в будівництві житла в м. Хмельницькому від 09 січня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ «Хмельницькбудінвест», предметом, якого була, «сумісна діяльність по будівництву житла на основі дольової участі у фінансуванні

квартири АДРЕСА_3 загальною площею 84,78 кв. м. в ІІІ-му під`їзді 97-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_4 »; Акту прийому передачі квартири АДРЕСА_1 від 03 червня 2009 року, відповідно до якого згідно «п.3.6. Поговору №111-91 від 09.01.2006 року на дольову участь в будівництві житла в м. Хмельницькому та додаткової угоди до договору №111/92 від 09.01.2006 р. на дольову участь у будівництві житла в м. Хмельницькому, «Підприємство» передає, а «Дольовик» приймає квартиру АДРЕСА_5 »; Довідки №71 від 03.06.2009 року, виданої ОСОБА_2 в тому, що «згідно Договору №111/92 від 09 січня 2006 року на дольову участь в будівництві житла в м. Хмельницъкому зобов язання по оплаті квартири АДРЕСА_1 виконані в повному обсязі. ... Вартість квартири становить 331 825,28 грн.

В 2018 році після спроби самостійного, без повідомлення та без згоди дружини здійснити відчуження вказаної квартири, на підставі відмови нотаріуса в посвідченні відповідного правочину, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2019 року (головуючий по справі - суддя Карплюк О.І.), залишеним без змін. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29.10.2019 року (цивільна справа №686/16707/18), позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 було задоволено і визнано право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2019 року в справі № 686/16707/18, залишеного без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 29.10.2019 року, набув право особистої приватної власності на спірну квартиру.

ОСОБА_2 , здійснив відчуження зазначеної квартири на користь ОСОБА_6 , згідно договору дарування від 05.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., на підставі постанови Хмельницького апеляційного суду, від 29.10.2019 року, в даній справі.

11 листопада 2020 року зазначене рішення суду апеляційної інстанції скасовано Постановою Верховного суду.

Подальше можливе переоформлення зазначеного майна та/або його частини на інших осіб, призведе до істотних ускладнень судового розгляду справи, істотному збільшенню часових і фінансових та моральних витрат для захисту майнових прав заявника, який мав і має право власності на частину спірного майна, й може ускладнити чи взагалі призведе до неможливості повернення вказаного майна - єдиного житла заявнику і її сину.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити розгляд справи, взагалі призвести до неможливості повернення майна його законному власнику - колишній дружині (заявнику) титульного власника ( ОСОБА_2 ) квартири (у випадку задоволення позовних вимог), унеможливить ефективний захист порушених прав заявника, за захистом яких він звертається до суду, знівелювати сам позов, ускладнити вирішення спірного питання, призвести до додаткових витрат або ж взагалі унеможливити захист порушених прав заявника.

Дослідивши матеріали заяви, про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин першою та шостої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

З огляду на викладені обставини, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тому необхідно вжити заходи забезпечення позову заявлені позивачем до ухвалення остаточного рішення по справі.

Однак, суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК).

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Стаття 153 ЦПК України: залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.5). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч.7).

Відповідно до ч.1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З викладених підстав, вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне не вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обраний захід забезпечення позову, як вище було зазначено, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна, не призведе до понесення додаткових витрат, тобто, застосований вид забезпечення позову не може завдати відповідачу будь-яких збитків.

Отже, проаналізувавши зміст вимог, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів і відповідності виду забезпечення позову суд вважає, що подана заява підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо: квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 84,З кв.м., житловою площею 51,4 кв.м., матеріали стін: цегла. Опис: на 8-му поверсі 10-поверхового будинку), зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером об`єкта нерухомого майна № 101.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвалене зупиняє її виконання.

Копію ухвали для виконання направити Управлінню державної реєстрації Хмельницької міської ради ( 29000, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 3).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: С. Стефанишин