Ухвала

24 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 753/2575/21

провадження № 61-19901ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року та ухвали Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики у розмірі 378 592 грн 34 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 19 липня

2020 року у розмірі 369 913 грн 49 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 287 188 грн

95 коп., з яких: 272 200 - сума позики, 1 004 грн 02 коп. - відсотки за користуванням грошовими коштами, 1 007 грн 72 коп. - неустойка (пеня),

12 977 грн. 21 коп. - 3 % річних. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення арифметичних помилок в постанові Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року відмовлено.

У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року шляхом доповнення або зміни її мотивувальної і резолютивної частин та скасувати ухвали Київського апеляційного суду

від 18 листопада 2021 року.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судові рішення у цій категорії справ не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Ціна позову у цій справі становить 378 592 грн 34 коп. і станом на 01 січня

2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права,

яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року та ухвали Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров