Справа № 431/4672/21
Провадження № 2/431/890/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

02 грудня 2021 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

за участю секретаря судового засідання Хорольської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Старобільськ Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Старобільського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 20 липня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Мають спільну неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, однією сім`єю не проживають з серпня 2021 року. Вони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейне життя не склалося в зв`язку з несумісністю характерів, яке є перешкодою для подальшого існування сім`ї. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються. Подальше перебування у шлюбі неможливе, що суперечитиме їх інтересам. Відповідач проживає окремо, примирення між ними не можливе. Спір про майно відсутній.

Окрім того, відповідач участі в утримані доньки не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Вона одна не може забезпечити такий належний рівень, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Заяв та клопотань до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

За згоди позивача, враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки і не подав відзив, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, 20 липня 1996 року, сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 56.

Згідно з копії свідоцтва про народження, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 8. Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини ОСОБА_1 від 15 вересня 2021 року, ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

З позовної заяви вбачається, що шлюб позивача з відповідачем не склався через відсутність взаєморозуміння, шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені.

Таким чином, судом встановлено, що, фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та вона не бажає примирення з відповідачем.

Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки причини, на яких позивач наполягає при розірванні шлюбу, є обґрунтованими, їх сім`я існує формально, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими.

Крім того, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник також з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За приписами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України.

Згідно ст. 191 ч. 1 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 17.09.2021.

Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Отже, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.2,12,13,81,141,258,259,263-265,280-282,430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 20.07.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 56.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Форощук