Справа № 522/1017/21
Провадження № 2/522/2836/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
17 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Косіцина В.В.,
за участю секретаря судових засідань Пашковського В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі питання про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та компенсації половини витрат на повнолітнього сина,
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 17 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та компенсації половини витрат на повнолітнього сина задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 виданий 07.07.2014 року НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 РНКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходів) починаючи з 19.01.2021 року та до менту закінчення навчання, але не більше ніж по 13.10.2024 року.

08 червня 2021 року на електронну адресу суду представником ОСОБА_1 адвокатом Павленко А.Л. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просив вирішити питання про розподіл судових витрат у цивільній справі № 522/1017/21 у розмірі 7000,00 грн.

Крім того представник позивача просив суд поновити строк для розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення та приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених витрат. Поважність причин пропуску строку представник позивача ОСОБА_5 обґрунтувала тим, що у період з 19.05.2021 року по 04.06.2021 року перебувала у відпустці, на підтвердження чого надала відповідні накази.

Суд вважає, що причини пропуску строку подання доказів понесених судових витрат є поважними, оскільки право на відпочинок гарантується ст. 45 Конституції України, а тому суд поновлює строк подання доказів понесених витрат на правову допомогу та приєднує їх до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, зазначене судове рішення Приморського районного суду міста Одеси від 17 травня 2021 року дійсно не містить посилання на вирішення питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

В той же час, позивач. в своєму позові, у своєму позові просила, серед іншого, стягнути судові витрати.

Так, представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 03/01 від 12.01.2021 року, за п. 4.2. якого гонорар Адвоката виизначається в розмірі 7000 гривень.

Також, представником ОСОБА_1 адвокатом Павленко А.Л. на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, загалом надані копії квитанцій до прибуткового касового ордера № 03/01-1 від 12.01.2021 року, № 03/01-2 від 10.03.2021 року, № 03/01-3 від 22.03.2021 року, № 03/01-4 від 12.04.2021 року, № 03/01-5 від 17.05.2021 року.

За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині обґрунтованості понесених ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 р. по справі № 910/13071/19.

Відповідач у своєму відзиві заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що вони є завищеними, а сам позов поданий неналежним позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст 141 ЦПК України інші ніж судовий збір судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, вивчивши наявні у матеріалах справи докази понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, аналізуючи розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката на предмет співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони суд вважає, що розмір понесених судових витрат на надання правової допомоги не є розумним та обґрунтованими.

Проте судом не була задоволена одна з двох вимог заявлених позивачем, а тому суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню 50% витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн.*50%=3500 грн.

За таких обставин, судом ухвалюється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 257, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Павленко А.Л. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Постановити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та компенсації половини витрат на повнолітнього сина.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 виданий 07.07.2014 року НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 ) судові витрати, які складаються з половини вартості професійної правничої (правової) допомоги по справі № 522/1017/21 у загальному розмірі 3500 грн. (три тисячі п`ятсот ) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Косіцина В.В.

17.06.2021