ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/3761/20 Головуючий суддя І інстанції Ульяніч І. В.
Провадження № 22-ц/818/5146/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Заява про ухвалення додаткового рішення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бабій Інни Станіславівни на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 11 липня 2021 року, постановлену у складі судді Ульяніч І.В., у цивільній справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Бабій Інни Станіславівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 11 липня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Бабій І.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити додаткове рішенням, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

В обґрунтування скарги зазначено, що у цій цивільній справі вона, як представник позивача, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати з оплати правової допомоги в загальному розмірі 15000 грн, на підтвердження чого надала суду відповідні докази та заяву про ухвалення додаткового рішення, дана вимога була зазначена і у позовній заяві з попереднім розрахунком.

Вказала, що ухвала суду є безпідставною, незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про неможливість здійснити відшкодування витрат на правову допомогу.

Зазначила, що на підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат в суді першої інстанції, до позовної заяви було додано витяг з Договору про надання правової допомоги № 06/06-2020 від 17.06.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на введення справи. Окрім того, усі документи по суті справи та процесуальні документи складені та підписані нею в інтересах позивача.

Послалась на те, що під час судового засідання, яке відбулося 14 квітня 2021 року, вона додатково заявила клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, які були понесені позивачем та складають 15000 грн та долучила до матеріалів додаткові докази, а саме: Договір про надання правової допомоги № 06-06/2020 від 17.06.2020 з вказаною сумою та копію Акту б № 1 про надання правової допомоги.

Зауважила, що при задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року зазначено про недоведеність витрат на професійну правничу допомогу через неподання представником Позивача розрахунку (детального опису робіт) таких витрат. Тому, представником позивача 20 квітня 2021 року було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій черговий раз просили стягнути витрати на правову допомогу та, як додатковий доказ, надали до існуючих вже в матеріалах справи документів детальний опис робіт за договором 06-06/2020 від 17.06.2020 та квитанцію про сплату 15000 грн.

Вказала із посиланням на постанову Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, що, укладаючий договір про надання правничої допомоги № 06-06/2020 від 17.06.2020, в якому було зазначена фіксована сума винагороди в розмірі 15000 гривень, вже є достатнім доказом для підтвердження розміру витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінювався в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а тому не має необхідності надавати детальний опис робіт.

Вважає, що подання детального опису робіт за договором 06-06/2020 від 17.06.2020 та дублікату квитанції про сплату 15000 грн, в даному випадку, є правом представника, а не обов`язком, та слугує лише опосередкованим доказом на підтвердження понесених позивачем витрат, відсутність або невчасне подання якого не є безумовною підставою для відмови у задоволенні вищевказаної заяви, оскільки позивачем вже подавалися докази понесених витрат.

Зауважила, що застосування 5-ти денного строку, передбаченого ст. 141 ЦПК України, у даному випадку є неможливим адже ці 5 днів відраховуються виключно у тому разі, коли сторона не подала докази про надання професійної правничої допомоги, проте в цьому випадку такі докази були надані, а тому відмова в ухваленні додаткового рішення на підставі не додержання цього 5-ти денного строку є незаконною.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вказав, що для вирішення питань про судові витрати суд вправі брати до уваги докази про їх понесення, які не були подані до постановлення рішення, тільки у тому разі, якщо стороною до закінчення судових дебатів заявлено про поважні причини неможливості їх подання.

Вважає, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, оскільки станом на день розгляду справи та ухвалення рішення по справі позивач та її представник не надали, до закінчення судових дебатів у справі, доказів (квитанцію до прибуткового касового ордера, або платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи) на підтвердження розміру витрат з оплати правової допомоги, які позивач сплатила або повинна була сплатити у зв`язку з розглядом справи та не зробили заяву про те, що такі докази будуть подані ними протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також до закінчення судових дебатів позивачем та її представником адвокатом Бабій І.С. не було подано заяви про поважні причини неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну (правничу) допомогу, тому підстави для стягнення витрат на правову допомогу відсутні.

Послався на те, що неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавило мене можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, вимог апеляційної скарги та вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

За правилом частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам оскаржене судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року по цивільній справі № 645/3761/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради задоволено.

20 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бабій І.С. подала суду заяву, в якій просила ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 645/3761/20, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати правової допомоги в загальному розмірі 15000 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що ОСОБА_1 понесла судові витрати у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 15000 гривень, які було сплачено на рахунок адвокатського об`єднання «РУХ». На підтвердження викладених обставин до заяви додано: детальний опис робіт згідно договору № 06-06/2020 від 17.06.2020, дублікат квитанції про сплату 15000 грн.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції вказав, що для вирішення питань про судові витрати суд вправі брати до уваги докази про їх понесення, які не були подані до постановлення рішення, тільки у тому разі, якщо стороною до закінчення судових дебатів заявлено про поважні причини неможливості їх подання.

Суд не вбачав підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки станом на день розгляду справи та ухвалення рішення по справі позивач та її представник не надали, до закінчення судових дебатів у справі доказів (квитанцію до прибуткового касового ордера, або платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи) на підтвердження розміру витрат з оплати правової допомоги, які позивач сплатила або повинна була сплатити у зв`язку з розглядом справи та не зробили заяву про те, що такі докази будуть подані ними протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також до закінчення судових дебатів позивачем та її представником адвокатом Бабій І.С. не було подано заяви про поважні причини неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну (правничу) допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У даному випадку у передбаченому ст. 246 ЦПК України порядку заява про відшкодування судових витрат з відстрочення на п`ять днів для подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою судових витрат до суду не була заявлена.

Рішенням по суті спору було вирішена заява про відшкудвання цих витрат та позивачці було відмовлено у компенсації таких витрат за недоведеністю.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

Оскільки у даному випадку суд вирішив по суті питання про судові витрати, колегія суддів погоджується з його висновком про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки до закінчення судових дебатів позивач та її представник адвокат Бабій І.С. не зробили заяву про те, що докази несення судових витрат будуть подані ними протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також не було подано заяви про поважні причини неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну (правничу) допомогу.

Колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлена права подати апеляційну скаргу на рішення суду в частині відмови у відшкодування судових витрат з наведених у цій скарзі підстав.

З огляду на те, що суд не порушив наведені норми цивільного процесуального права, доводи скарги такого висновку не спростовують, колегія суддів на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 11 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії А.В. Котелевець.

О.М. Хорошевський.