ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

«16» лютого 2021 року

м. Харків

справа № 638/5439/16-ц

провадження № 22ц/818/462/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , представниця позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник відповідачки ОСОБА_5 ,

треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 липня 2020 року в складі судді Подус Г.С.

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович про визнання заповітів недійсними.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення судової посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи, в якому просила призначити у справі судову посмертну комплексну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» із залученням експертів психологів, попередивши їх про кримінальну відповідальність відповідно до статей 384, 385 КК України, на вирішення якої поставити наступні питання:

які індивідуально-психологічні особливості мала ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

у якому емоційному стані була ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 під час складання заповіту 07 вересня 2012 року на користь ОСОБА_3 , яким залишила йому належну їй на праві власності квартиру; заповіту від 15 серпня 2014 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , залишаючи квартиру обом у рівних частках; заповіту від 24 березня 2015 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру в рівних частках; заповіту від 09 жовтня 2015 року на користь ОСОБА_4 усієї квартири з урахуванням наявних у неї хвороб І-ІІ ст. вегето-вісцерального пароксизму, тривожно-органічного синдрому (з рекомендацією спостереження психіатра); дисцикулярної енцефалопатії головного мозку 2 ст., ішемічної хвороби серця, кардіосклерозу, захворювання серцево-судинної системи, ІБС, кардіосклерозу та інших, синельної деменції?

чи здатна була ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями під час складання оскаржуваних заповітів від 07 вересня 2012 року на користь ОСОБА_3 , яким залишила йому належну їй на праві власності квартиру; заповіту від 15 серпня 2014 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , залишаючи квартиру обом у рівних частках; заповіту від 24 березня 2015 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру в рівних частках; заповіту від 09 жовтня 2015 року на користь ОСОБА_4 усієї квартири з урахуванням наявних у неї хвороб І-ІІ ст. вегето-вісцерального пароксизму, тривожно-органічного синдрому (з рекомендацією спостереження психіатра); дисцикулярної енцефалопатії головного мозку 2 ст., ішемічної хвороби серця, кардіосклерозу, захворювання серцево-судинної системи, ІБС, кардіосклерозу та інших, синельної деменції?

чи здатна була ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати, і якою мірою, фактичний зміст власних дій та їх наслідків під час складання оскаржуваних заповітів від 07 вересня 2012 року на користь ОСОБА_3 , яким залишила йому належну їй на праві власності квартиру; заповіту від 15 серпня 2014 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , залишаючи квартиру обом у рівних частках; заповіту від 24 березня 2015 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру в рівних частках; заповіту від 09 жовтня 2015 року на користь ОСОБА_4 усієї квартири з урахуванням наявних у неї хвороб І-ІІ ст. вегето-вісцерального пароксизму, тривожно-органічного синдрому (з рекомендацією спостереження психіатра); дисцикулярної енцефалопатії головного мозку 2 ст., ішемічної хвороби серця, кардіосклерозу, захворювання серцево-судинної системи, ІБС, кардіосклерозу та інших, синельної деменції?

чи здатна була ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , повною мірою прогнозувати наслідки власних дій під час складання оскаржуваних заповітів від 07 вересня 2012 року на користь ОСОБА_3 , яким залишила йому належну їй на праві власності квартиру; заповіту від 15 серпня 2014 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , залишаючи квартиру обом у рівних частках; заповіту від 24 березня 2015 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру в рівних частках; заповіту від 09 жовтня 2015 року на користь ОСОБА_4 усієї квартириз урахуванням наявних у неї хвороб І-ІІ ст. вегето-вісцерального пароксизму, тривожно-органічного синдрому (з рекомендацією спостереження психіатра); дисцикулярної енцефалопатії головного мозку 2 ст., ішемічної хвороби серця, кардіосклерозу, захворювання серцево-судинної системи, ІБС, кардіосклерозу та інших, синельної деменції?

Також просила при проведенні цієї експертизи та визначення психолого-психіатричного стану ОСОБА_6 провести дослідження змісту наданих до матеріалів справи листів ОСОБА_6 до офіційних установ; у розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи, а також медичну документацію, оплату експертизи покласти на неї, провадження по справі до закінчення проведення експертизи зупинити.

Вказала, що проведення експертизи необхідно з метою підтвердження, що на час посвідчення оспорюваних заповітів її тітка ОСОБА_6 перебувала у стані, коли не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зазначила, що заявляла до суду першої інстанції про свій намір просити суд призначити судову психолого-психіатричну експертизу у клопотанні про витребування доказів.

У судовому засіданні представниця позивачки наполягала на проведенні зазначеної експертизи, посилаючись на те, що саме її проведення має суттєве значення для вирішення спору.

В свою чергу представник відповідачки в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_6 ніколи не лікувалася в психіатричних установах. Жодних документів того, що вона знаходилася на лікуванні в цих установах або на обліку в них взагалі не існує.

Вислухавши думку з`явившихся учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи клопотання, судова колегія вважає, що клопотання ОСОБА_1 про призначення судової посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності .

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Згідно частини 1 статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи .

Як роз`яснено у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Як вбачається з змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Пунктом 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865 передбачено, що предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Згідно з підпунктом 1.2.13 пункту 1.2 розділу I Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 до суду першої інстанції не заявлялось.

Частинами 1 та 3 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи наведене, а також те, що зазначене клопотання в суді першої інстанції представницею позивачки не заявлялося, оскільки будь яких документів, які б свідчили про психічний стан ОСОБА_6 не надано, судова колегія вважає, що підстав для задоволення цього клопотання не вбачається.

Керуючись ст.ст.103, 182, 381 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про призначення судової посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді

А .В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 17 лютого 2021 року