Справа № 132/3397/21
Провадження № 2/132/891/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2021 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кожен з них є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 були співмешканцями. З серпня 2020 року ОСОБА_3 не проживє з ОСОБА_1 однією сім`єю, в будинку не зберігає своїх речей, участі в утриманні будинку не бере та не цікавиться ним, вибув у невідомому напрямку. За вказаних обставин, відповідач втратив право на користування житловим будинком.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, у поданих письмових заявах, кожен зокрема, просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином.

За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності належить по 1/2 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 48505470, 48503086).

Відповідно до актів обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 від 25.11.2020, 12.04.2021, 09.09.2021, складених комісією виконавчого комітету Іванівської сільської ради у складі: секретаря сільської ради Баранської В.В., свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований у належному ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловому будинку АДРЕСА_1 , але не проживає з серпня 2020 року по даний час, вибув з даного будинку, не з`являвся в ньому жодного разу, будинком не користується.

Згідно довідки Іванівської сільської ради №2230 від 29.09.2021 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування ОСОБА_3 зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 , але не проживає з серпня 2020 року.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки.Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

На підставі частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач добровільно залишив будинок АДРЕСА_1 , вибувши проживати за іншою адресою, суд вважає, що він втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік.

Доказів створення позивачами перешкод для законного користування відповідачами спірним житлом не надано. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідач не звертався.

За таких обставин, суд вважає доведеною наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року у справі №283/1443/16-ц.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі не бажають стягувати з відповідача судові витрати. Відтак, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 133, 141, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя