Апеляційне провадження № 22-ц/824/9322/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи 379/1487/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шахової О.В., суддів Вербової І.М., Головачова Я.В. за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест»,

відповідачі: ОСОБА_1 ,

Фермерське господарство «Даценко»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест»,

на рішення Таращанського районного суду Київської області, ухваленого 18 червня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Потеряйко С.А.,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 32 700,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду ТОВ "Інтерагроінвест" подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зокрема, вважало незаконним рішення суду першої інстанції в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що при його ухваленні судом порушено норми процесуального права. Так, документи на підтвердження понесення відповідачем ФГ «Даценко» витрат на правничу допомогу були приєднані до матеріалів справи за відсутності доказів направлення копій таких документів позивачу по справі. Районний суд також не звернув уваги на те, що серед цих документів представником відповідачів надано Акт приймання-передачі №01/12-2018 від 27.11.2018 року, який не має відношення до надання правничої допомоги саме по даній цивільній справі, де відповідачами є ОСОБА_1 та ФГ «Даценко».

Постановою Київського апеляційного суду у вказаній справі від 23 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Інтерагроінвест» задоволено частково. Рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року скасовано в частині задоволення вимог про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року касаційну скаргу ТОВ «Інтерагроінвест» залишено без задоволення. Касаційну скаргу ФГ «Даценко» задоволено частково. Рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року в не скасованій при апеляційному перегляді частині залишити без змін. Постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в частині вирішення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року залишено без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача Колибаба І.О. підтримала доводи апеляційної скарги та просила врахувати подані нею заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу або їх зменшити, виходячи із принципу співмірності та розумності. Зазначала, що договір про надання правничої допомоги не містить переліку послуг, які надаються адвокатським бюро, а тому немає підстав вважати, що доданий договір стосується саме вказаної цивільної справи. Розмір заявлених витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені за законом належно.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи вимогу представників ФГ «Даценко» про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та співмірності.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною другою статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зі змісту Договору про надання професійної правничої допомоги № 01/12-2018 від 27 листопада 2018 року вбачається, що ФГ «Даценко» (клієнт) доручає, а Адвокатське бюро «Архипенка» приймає на себе зобов`язання надавати адвокатські (юридичні) послуги за замовленням клієнта щодо захисту його прав та інтересів, пов`язаних з участю: зокрема у судах загальної юрисдикції під час розгляду цивільних справ або справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 3.1. Договору, вартість послуг Адвокатського бюро, умови оплати та відшкодування витрат згідно до умов Договору, погоджені сторонами, визначаються у додатках до Договору.

Згідно з додатком № 3 до договору про надання правової допомоги № 01/12-2018 від 27 листопада 2018 року вказана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги, представництво інтересів клієнта у цивільній справі № 379/1488/18 (відповідачі ОСОБА_1 , ФГ «Даценко»).

В матеріалах справи наявні ордери на підтвердження повноважень адвокатів Адвокатського бюро «Архипенка» на надання правової допомоги ФГ «Даценко» в судах усіх інстанцій.

Окрім того, ФГ «Даценко» було документально підтверджено понесені ним витрати на професійну правничу допомогу шляхом надання копій платіжних доручень на загальну суму 32 700 грн (платіжне доручення № 78 від 21 лютого 2019 року на суму 8 400 грн, платіжне доручення № 91 від 25 березня 2019 року на суму 8 100 грн, платіжне доручення № 101 від 10 квітня 2019 року на суму 8 100 грн, платіжне доручення № 111 від 29 травня 2019 року на суму 8 100 грн).

У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

В свою чергу, питання, пов`язані з відшкодуванням витрат на відрядження унормовані постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59.

За змістом пунктів 7, 9 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються, окрім іншого, витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Витрати на проїзд державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, у м`якому вагоні, суднами морського та річкового транспорту, повітряним транспортом за квитками 1 класу та бізнес-класу, фактичні витрати, що перевищують граничні суми витрат на найм житлового приміщення та на перевезення багажу понад вагу, вартість перевезення якого входить до вартості квитка того виду транспорту, яким користується працівник, відшкодовуються з дозволу керівника згідно з підтвердними документами.

Відповідно до пунктів 6, 7 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59 витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Пунктом 14 розділу І Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59 визначено, що підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України.

У абзаці сімнадцятому статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

В той же час, як пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98, так і пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року передбачено, що у разі відрядження за кордон на службовому автомобілі витрати на пально-мастильні матеріали відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.

Таким чином, сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59.

Водночас, вищевказані нормативно-правові акти органів виконавчої влади передбачають можливість відшкодування витрат на проїзд в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі), або ж витрат на пально-мастильні матеріали, які відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті затверджено наказом Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 і призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про компенсацію витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, обмежився посиланням на те, що витрати на дорогу до суду були здійснені. При цьому не з`ясував, яким видом транспорту користувався представник ФГ Даценко» для прибуття до м. Києва та не встановив наявність документів, що засвідчують вартість понесенихвитрат.

Таким чином, аналізуючи надані представником ФГ «Даценко» докази на підтвердження заявленого розміру судових витрат, указаного вище, колегія суддів уважає їх фактичними та обґрунтованими, окрім витрат на дорогу в розмірі 7 375,00 грн. та орієнтовний час в дорозі 4,5 год під час кожного судового засідання - 20 000,00 грн..

Заявлені ФГ «Даценко» представником витрати на дорогу фактично не доведені, унаслідок чого у вказаній частині задоволенню не підлягають.

При цьому суд ураховує, що заявлений розмір витрат в іншій частині є співмірним обсягу послуг, що були надані адвокатом.

У зв`язку з викладеним вище, рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої суми витрат за надання професійної правничої допомоги з 32 700, грн. до 5 325 грн. (32 700 грн. - 20 000 грн. - 7 375 грн.)

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» задовольнити частково.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року змінити в частині стягнення суми витрат за надання професійної правничої допомоги зменшивши суму стягнення з 32 700,00 грн до 5 325,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 червня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: