Справа №295/2137/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить - визнати майно спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: пральну машинку автомат марки «Гореніє», білого кольору, прання 5 кг., вартістю близько 5500 грн, придбана у 2016 році в ТРЦ Глобал; комод, світло-жовтого кольору, придбаний у 2011 році, вартістю 900 грн. за спільні кошти подружжя; журнальний столик, темно-коричневого кольору, придбаний у 2014 році за спільні кошти подружжя, вартістю 100,00 грн, спальню (шафа, дві тумбочки) вартістю 3500 грн, світло-жовтого кольору, придбані у 2012 році за спільні кошти подружжя; стінку (3 шафи) вартістю 3800 грн, кольору горіх, придбану у 2013 році, за спільні кошти подружжя; полицю навісну на стіну, кольору горіх, вартістю 320 грн, придбану у 2015 році, за спільні кошти подружжя; картину (вовки на природі), вартістю 150 грн, придбані за кошти позивача у 2016 році; холодильник марки «Атлант», білого кольору, вартістю 3800 грн, придбаний у 2015 році, за спільні кошти подружжя; електрокосу, вартістю 1800 грн, придбану влітку 2019 року, за спільні кошти подружжя; бензопилку, вартістю близько 2000 грн, придбану влітку 2019 року, за спільні кошти подружжя; метало профіль, придбаний для паркану та вартість робіт для його встановлення у розмірі 10 000,00 гривень у 2018 році (придбано та виконано за спільні кошти подружжя); здійснені за спільні кошти подружжя - ремонтні роботи а саме: плитка на подвір`ї вартістю 7000,00 грн, плитка у ванній кімнаті, сантехніка вартістю 4000,00 гривень, разом на загальну суму 42 870 грн; - визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину зазначеного майна, на загальну суму 21 435 грн.

В обгрунтування вимог вказано, що сторони перебували в шлюбі до 09.11.2019 року та після розірвання шлюбу відповідач виселив ОСОБА_1 із будинку АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути належне їй особисте майно та у добровільному порядку розділити спільно набуте майно за час шлюбу. Проте, відповідач не бажає повертати ані особисте майно позивача, ані спільно набуте майно за час шлюбу, яке залишилось у його користуванні, ані відшкодувати половину його вартості, мотивуючи це тим, що майно необхідне йому для користування. Перелік майна, викладений вище, придбавалось за спільні кошти сторін під час шлюбу, на кредитні кошти з кредитної картки, яка належить відповідачу, позивач погашала кредит за рахунок коштів, отриманих в якості пенсії по інвалідності. На підставі чого та відмови відповідача від добровільного розподілу спільного майна, позивач змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні 17.02.2021 року ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 07.07.2020 року про проведення розгляду справи без його участі, відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні (а.с. 42-43).

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Заслухавши позицію позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані сторонами докази, суд, за результатами розгляду позовних вимог по суті, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 09.11.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб (а.с. 10).

В ході розгляду справи ОСОБА_1 пояснила, що до розірвання шлюбу сторони проживали разом протягом тринадцяти років, доказів на підтвердження періоду перебування в шлюбі з ОСОБА_2 позивачем не надано.

Згідно положень частин 1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ч. 1 ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно частин 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення

Відповідно до пунктів 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб.

Поряд з викладеним, згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

В судовому засіданні 17.02.2021 роу допитано в якості свідка сина ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який по суті позовних вимог пояснив, що дійсно, перебуваючи в шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купували побутову техніку та інше майно, зокрема, пральну машину, шафу, полиці, газонокосилку, холодильник. Проте, свідок не зміг назвати дати придання вказаного майна, путався щодо торгівельної марки майна та його родових ознак, вказав, що доказів придбання ОСОБА_1 майна не має.

Позивач визначає у позовній заяві перелік рухомого майна та стверджує, що майно було придбано подружжям під час шлюбу, проте, жодних доказів, які б свідчили про придбання ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 речей, які позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, рахунків, товарно-транспортних накладних тощо, які б підтверджували придбання побутових речей, техніки, проведення ремонту в житловому будинку, їх вартість та родових ознак, до матеріалів справи не долучено, відтак у суду відсутні прямі чи опосередковані докази, на підставі яких можливо було б встановити, що майно дійсно було придбано подружжям, може бути об`єктом їх спільної сумісної власності та з`ясовувати джерело і час його придбання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, а тому підстави для їх задоволення відсутні.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статями 61, 65, 66, 68, 69, 71 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2021 року

Позивач

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ;

Відповідач:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 .

Суддя Л.М. Чішман