ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

17 червня 2021 року

м. Харків

справа № 638/10129/19

провадження №22-ц/818/1637/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання: Сидорчук М.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної Адміністрації Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про витребування матеріалів виконавчого провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Подус Г.С.,

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням уточнених вимог, просила стягнути на її користь як одержувача аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боржника ОСОБА_2 неустойку (пеню) на заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 294645,37 грн, а також індексовану суму заборгованості за період з 04.07.2018 до моменту винесення рішення по суті в розмірі 134271 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.04.2019 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 5500 грн. на кожну дитину, починаючи з 04.07.2018. На момент подання позовної заяви про стягнення пені та індексу інфляції за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 добровільно рішення суду не виконує, ухиляючись від своїх батьківських обов`язків. 30.05.2019 на картковий рахунок позивача надійшло 5500 грн від відповідача за цільовим призначенням аліменти на утримання ОСОБА_4 21.06.2019 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області було відкрито виконавче провадження за №59389807. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 від 02.07.2019, заборгованість на момент подання позовної заяви складала 125435,48 грн. Також позивач надала розрахунок заборгованості пені станом на 04.07.2019, яка складає 42931,90 грн. 24.07.2019 ОСОБА_1 перераховано заборгованість у розмірі 136 435,48 грн. Проте, на думку позивача, їй була сплачена не вся сума аліментів, а також не виплачена пеня за прострочення, і ця сума підлягає індексації, що в загальній сумі складає 171052,75 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.04.2019 набрало чинності 28.05.2019, в зв`язку з чим зобов`язання по сплаті аліментів у позивача виникло лише після набрання рішенням законної сили. Здійснюючи розрахунок пені, необхідно враховувати положення частини 1 статті 196 Сімейного кодексу (далі СК) України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу статті 5 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Вимоги щодо стягнення індексації аліментів за період з 2013 по 2018 роки суд вважав такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд керувався Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції від 01.01.2016, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в 103 відсотка. Розрахунок індексації аліментів позивача суд вважав невірним, оскільки спірні правовідносини передбачають індексацію не заборгованості, а періодичних платежів (за місяці, в яких було перевищено поріг інфляції), однак представником позивача не заперечувалось, що відповідачем було відкрито карткові рахунки на дітей ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , на які ОСОБА_2 перераховує аліменти. На підставі викладеного суд вважав позовні вимоги необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновок суду про відкриття відповідачем карткових рахунків на дітей, на які він перераховує аліменти, не підтверджений жодними доказами і не відповідає дійсності, що, на її думку, свідчить про упередженість суду на користь відповідача. Висновки суду на його користь ґрунтуються на припущеннях. Також судом проігноровано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, складений державним виконавцем, яким підтверджено суму заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 125435,48 грн станом на 01.07.2019, а отже підтверджено і відсутність доказів добровільної сплати аліментів в зазначений у розрахунку період часу.

Апелянт не погоджується з позицією суду щодо того, що відповідальність у вигляді пені за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини відповідача, а його зобов`язання зі сплати аліментів виникло лише після набрання рішенням суду законної сили, оскільки зобов`язання утримувати дітей, в тому числі шляхом сплати аліментів, не залежить від судового рішення. У випадку надання належних і допустимих доказів сплати аліментів в добровільному порядку за період з 04.07.2018 заборгованість зі сплати аліментів, встановлена державним виконавцем, була б меншою. Але таких доказів відповідачем надано не було. Висновок суду, що заборгованість зі сплати аліментів розраховується починаючи з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання вважає викривленням фактичних обставин. Так, після відкриття виконавчого провадження здійснюється розрахунок заборгованості, але робиться він на підставі судового рішення. Однак судовим рішенням від 19.04.2019 аліменти стягнуто за період з 04.07.2018. Також ОСОБА_1 вказує, що судове рішення не відображає факт уточнення нею позовних вимог та подання заяви про збільшення їх суми щодо пені. Даним обставинам суд оцінки не дав. Судом проігноровано якнайкращі інтереси дітей з огляду на те, до якого способу життя та рівня матеріального забезпечення вони звикли в умовах сім`ї до припинення батьками шлюбних відносин, враховуючи, що сім`я сторін була дуже заможною. Вважає, що суд неправильно застосував статті 184 СК і 625 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що відповідач весь час приймав участь в утриманні своїх дітей, перераховуючи їм грошові кошти зі свого карткового рахунку на їх карткові рахунки. Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, передбачає, що заборгованість зі сплати аліментів розраховується починаючи з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання. Стаття 191 СК України, якою врегульовано час, з якого стягуються аліменти, також не передбачає стягнення аліментів за період розгляду позовної заяви одноразово з моменту набрання рішенням законної сили, і що за цей період часу ця сума аліментів є заборгованістю платника. Рішення про стягнення аліментів набуло законної сили 23.05.2019, отже обов`язок відповідача зі сплати аліментів саме в розмірі 5500 грн. на кожну дитину виник саме з 23.05.2019. Водночас, зазначене рішення не містить у собі ані обов`язку відповідача зі сплати аліментів за період з 04.07.2018 по 23.05.2019, одразу після набрання ним чинності; ані визначення того, що сума аліментів за період з 04.07.2018 по 23.05.2019 є заборгованістю відповідача перед стягувачем. Отже, ні законодавчо, ні рішенням суду не передбачено наявність у відповідача визначеної наперед чіткої суми заборгованості зі сплати аліментів, про яку він знав чи повинен був знати починаючи з 04.07.2018. Відповідно, якщо у особи відсутній обов`язок, то його неможливо і порушити. Тому відсутні підстави для нарахування пені як санкції за порушення зобов`язання.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції Тарасенко Г.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заявлено клопотання про витребування із Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області матеріалів виконавчого провадження № 59389807 з виконання виконавчого листа № 638/9459/18 виданого 30.05.2019. В обґрунтування посилалася на те, що дослідження зазначених матеріалів сприятиме повному та всебічному встановленню обставин.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання стягувача про витребування доказів підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України).

Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, а у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, що передбачено ст. 84 ЦПК України.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази.

При цьому колегія суддів відзначає, що відповідно до ч.ч. 6,7,8 ст.84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 83, 84, 260, 261, 367 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про витребування матеріалів виконавчого провадження задовольнити.

Витребувати з Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків головного територіального управління юстиції у Харківській області належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 59389807 з виконання виконавчого листа № 638/9459/18 виданого 30.05.2019.

Головуючий - О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук