ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/296/20
Провадження № 22-ц/4820/821/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 680/296/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду від 17 березня 2021 року у складі судді Яцини О.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоушицького навчального-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1, гімназія», Новоушицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2, Струзької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про визнання необґрунтованими відмов у прийнятті на роботу та зобов`язання укласти трудовий договір.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати незаконними необґрунтовані відмови у прийнятті на роботу, зобов`язати директорів закладів загальної середньої освіти Зварачук А.В. Новоушицький НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1, гімназія», ОСОБА_2 Новоушицька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2, Татарчинську О.П. Струзька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів укласти трудовий договір та прийняти її на посаду вчителя початкових класів. Стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування свої позовних вимог вказувала, що працювала в Малостружківській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів з 01.09.2010 року по 24 листопада 2018 року на посаді директора школи, пізніше вчителем початкових класів. 24 листопада 2018 року її було попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади у зв`язку із ліквідацією Малостружківської ЗОШ І-ІІ ступенів.

23 серпня 2018 року позивачка написала до 19 шкіл Новоушицької ОТГ публічні запити про наявність вакантних посад та прийняття на посаду вчителя початкових класів. Частина директорів шкіл надали відповідь, що вакантних посад немає, інша частина проігнорувала звернення позивачки.

23 листопада 2018 року її було звільнено із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП з виплатою вихідної допомоги у зв`язку із ліквідацією школи.

21 травня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до директорів шкіл Новоушицької ОТГ про наявність вакантних посад та прийняття на роботу вчителем початкових класів. Однак і цього разу отримала відповіді, що вакантних посад немає, штат укомплектований.

Проте, 31 січня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами іншої цивільної справи стало відомо, що її право на працю порушено. Так, згідно копії документа від 24.01.2020 року № 01-14, що наданий дирекцією Новоушицького НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1. гімназія», 30 серпня 2018 року було прийнято на роботу ряд педагогічних працівників, зокрема ОСОБА_3 - вчителем початкових класів, ОСОБА_4 - вчителем початкових класів, ОСОБА_5 педагог організатор, ОСОБА_6 вчитеем трудового навчання. Згідно копії документа від 24.01.2020 року № 7, що надала дирекція Новоушицької ЗОШ І-ІІІ ст. №2 було прийнято ОСОБА_7 - вчителем музичного мистецтва. Згідно копії документа від 23.01.2020 року. Наданого дирекцією Струзької ЗОШ І-ІІІ ст. було прийнято на роботу ОСОБА_8 на посаду вчителя іноземної мови. Працівники приймались на роботу на без конкурсній основі, тобто конкурси не проводились, інформація про вакансії педагогічних працівників не оприлюднювалась. Оскільки всі названі навчальні заклади на її звернення про працевлаштування надавали їй відповіді, щодо відсутності вакантних посад, при цьому на без конкурсній основі, з порушенням встановленого порядку прийняття на роботу педагогічних працівників, приймали на роботу працівників, позивач вважає, що її право на працю, визначене ст. 22 КЗпП України було порушено. Тому просила задоволити її позовні вимоги.

Рішенням Новоушицького районного суду від 17 березня 2021 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального. Так, на думку апелянта, суд поверхнево та однобічно дослідив обставини справи, взявши до уваги лише пояснення представників відповідачів, при цьому проігнорував її доводи та пояснення.

Також, в обґрунтування доводів щодо порушення судом норм процесуального права, ОСОБА_1 , вказує на те, що в рішенні суд не зазначив доказів, які були надані нею, а також витребувані судом, не зазначив їх прийняття, чи відхилення. Судом допитувались свідки, однак в судовому рішенні не зазначені встановлені за показаннями свідків обставини, як і не вказано про не прийняття до уваги показань свідків.

Щодо невірного застосування норм матеріального права ОСОБА_1 вказує на те, що суд невірно трактував ст. 22 КЗпП у тексті рішення, що призвело до невірного висновку, викладеного в рішенні «необґрунтованою може вважатися відмова, за наявності вакантних посад», а станом на момент звернення позивачки до відповідачів із заявами вакантні посади були відсутні». Однак, позивач вважає такий висновок суду хибним, оскільки про наявність посад свідчить прийняття, саме в період її звернення до навчальних закладів, педагогічних працівників на роботу і саме це є одним із доводів її позовної заяви. Крім того, суд не взяв до уваги не дотримання навчальними закладами вимог п.10 ч.2 ст.30 Закону України «Про освіту» за яким заклади освіти, що мають ліцензію на провадження освітньої діяльності, зобов`язані забезпечувати на своїх веб-сайтах відкритий доступ до такої інформації та документів про наявність вакантних посад, порядок і умови проведення конкурсу на їх заміщення, що на думку позивача, свідчить про приховування інформації про наявність вакантних посад. Крім того, зауважує, що при наявності вакантних посад, навчальні заклади мали б подавати відповідну інформацію до «Центру зайнятості», що також забезпечило б можливість для працевлаштування.

Вважає невірним посилання суду, як на підставу у відмову в позові, вказівку, на її працевлаштування в період надіслання листів до інших навчальних закладів, а також не подання необхідних документів, при зверненні до них, оскільки при цьому, сам суд не вказав, якою нормою законодавства передбачена заборона претендувати на зайняття вакантної посади, перебуваючи в інших трудових відносинах та обов`язок подачі певного пакету документів при подачі заяви про прийняття на роботу.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 з 01.09.2010 року працювала на посадах педагогічних працівників Малостружківської загальноосвітньої шкоди І-ІІ ступенів.

23 серпня 2018 року позивачка звернулася до 19 директорів Новоушицької об`єднаної територіальної громади Хмельницької області із запитами про наявність вакантних посад та прийняття її на посаду вчителя початкових класів.

Шестеро з дев`ятнадцяти директорів надали позивачці відповіді про відсутність вакантних посад у їхніх закладах, інші відповіді на звернення не надали.

24 вересня 2018 року ВО директора Малостружківської загальноосвітньої шкоди І-ІІ ступенів письмово попередила позивачку про майбутнє звільнення з займаної посади в зв`язку з ліквідацією цього навчального закладу.

23 листопада 2018 року позивачку було звільнено з посади вчителя початкових класів Малостружківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією навчального закладу.

21 травня 2019 року позивачка повторно звернулась із запитом до тих директорів, які не надали відповіді на її попередні заяви щодо наявності вакантних посад та працевлаштування. На вказані звернення було надано відповіді про відсутність вакантних посад.

В серпні 2019 року позивачка знову звернулась із запитом про наявність вакантних посад та прийняття її на посаду вчителя початкових класів до Новоушицького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1, гімназія», Новоушицької загальноосвітньої школа І-ІІІ ступенів №2, Струзької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новоушицької селищної ради, на що отримала відповідь про відсутність вакантних посад вчителів початкових класів.

Статутом Новоушицького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1, гімназія» Новоушицької селищної ради Хмельницької області, а саме п.п.1,2 п.5.2 передбачено, що директор НВК здійснює керівництво колективом школи; забезпечує раціональний підбір і розстановку кадрів, створює необхідні умови підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників.

Статутом Новоушицької загальноосвітньої школа І-ІІІ ступенів №2, Новоушицької селищної ради Хмельницької області, а саме п.4,79 п.4,82 передбачено, що керівництво закладом здійснює його директор; здійснює керівництво педагогічним колективом, забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів, створює необхідні умови для підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників.

Статутом Струзької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новоушицької селищної ради Хмельницької області а саме п.4,79 п.4,82 передбачено, що керівництво закладом здійснює його директор; здійснює керівництво педагогічним колективом, забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів, створює необхідні умови для підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників.

Відповідно до статті 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. При цьому не допускається пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

При цьому відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що станом на 23 серпня 2018 року, тобто на час відповідних звернень позивачки в 2018 році до директорів шкіл, вона перебувала у трудових відносинах з іншою юридичною особою - Малостружківською ЗОШ І-ІІ ступенів, а тому не могла бути прийнята на роботу в інший навчальний заклад навіть за наявності вакантних посад.

Також позивачкою не доведено, що на час її звернення в 2019 році до відповідачів були наявні вакантні посади вчителя початкових класів для прийняття на роботу на ці посади, а також те, що позивачка є особою яка мала передбачене трудовим законодавством право на отримання переваг у працевлаштуванні.

При цьому в судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача Новоушицького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1, гімназія» ОСОБА_9 пояснила, що відповідачці в період з 2018 по 2021 рік пропонувались дві посади у даному закладі, а саме: педагога організатора та асистента вчителя, на що остання відмовилась.

Крім того ч. 2 ст.24 КЗпП України передбачено перелік документів, які громадянин зобов`язаний подати при укладенні трудового договору, однак позивачкою не надано суду доказів того, що вона в 2018, 2019 роках в навчальні заклади надавала такі документи щодо її освіти, спеціальності, а також паспорт та трудову книжку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в позові за недоведеністю позовних вимог є законним та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що в період серпня-вересня 2018 року відповідачі прийняли на роботу вчителів початкових класів 5 осіб, що на думку апелянта свідчить про порушення її права слід відхилити.

Як зазначено вище в період серпня-вересня 2018 року до 23 листопада 2018 року позивачка перебувала в трудових відносинах з Малостружківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, а тому не могла бути прийнята на роботу в інший навчальні заклади на постійній основі.

Також не можуть бути взяті до уваги посилання апелянт на ту обставину, що в вересні 2019 року до Струзької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новоушицької селищної ради було прийнято на роботу ОСОБА_10 асистента вчителя з інклюзивним навчанням, оскільки дана посада не відноситься до посад вчителя початкових класів, яку може займати позивачка. При цьому слід звернути увагу,що ОСОБА_10 працювала в даному навчальному закладі на іншій посаді вчителя і фактично після проходження курсів підвищення кваліфікації була переведена на вказану посаду, а не прийнята на роботу на вакантну посаду.

Відхиляє суд і доводи апелянта, що суд безпідставно послався, як на підставу у відмову в позові, вказівку, на її працевлаштування в період надіслання листів до інших навчальних закладів, а також не подання необхідних документів, при зверненні до них, оскільки при цьому, сам суд не вказав, якою нормою законодавства передбачена заборона претендувати на зайняття вакантної посади, перебуваючи в інших трудових відносинах та обов`язок подачі певного пакету документів при подачі заяви про прийняття на роботу.

Перелік документів, які громадянин зобов`язаний подати при укладенні трудового договору передбачений нормами ч. 2 ст. 24 КЗпП України.

Крім того за нормами трудового законодавства щодо трудового розпорядку робочого часу, оплати праці особа не може працювати повний робочий день на повну ставку в двох різних установах одночасно.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта що в рішенні суд не зазначив доказів, які були надані нею, а також витребувані судом, не зазначив їх прийняття, чи відхилення.

Докази, надані позивачем, були прийняті та оцінені судом, однак суд правомірно не вважав їх достатніми та переконливими для задоволення позову.

Твердження апелянта, що суд не взяв до уваги не дотримання навчальними закладами вимог п.10 ч.2 ст.30 Закону України «Про освіту» за яким заклади освіти, що мають ліцензію на провадження освітньої діяльності, зобов`язані забезпечувати на своїх веб-сайтах відкритий доступ до такої інформації та документів про наявність вакантних посад, порядок і умови проведення конкурсу на їх заміщення, що на думку позивача, свідчить про приховування інформації про наявність вакантних посад, не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Вказані обставини не мають значення при вирішення позовних вимог позивач, яка в своїй позовній заяві позивач просила суд визнати незаконною необгрунтовану відмову в прийнятті на роботу, зобов`язати директорів навчальних закладів прийняти її на посаду вчителя початкових класів.

Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 червня 2021 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох