КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

11 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року відкрито провадження у даній справі.

На вказану ухвалу судді 25 травня 2021 року ОСОБА_1 направила до Дніпровського районного суду міста Києва апеляційну скаргу.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 9 червня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_2 неодноразово оскаржували ухвалу судді про відкриття провадження у справі.

Ухвалами суддів Апеляційного суду міста Києва та Київського апеляційного суду відповідачу та її представнику неодноразово було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року, зокрема, ухвалою від 12 травня 2020 року, ухвалою від 23 липня 2020 року, ухвалою від 29 жовтня 2020 року, ухвалою від 21 грудня 2020 року, ухвалою від 10 березня 2021 року, ухвалою від 19 квітня 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п.1 ч. 2 ст. 44 ЦПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Виходячи з того, що ухвала про відкриття провадження у справі окремо від

рішення суду оскарженню не підлягає, про що неодноразово зазначалося в ухвалах суддів апеляційного суду, неодноразове подання ОСОБА_1 аналогічних апеляційних скарг, що призводить до безпідставного направлення справи до апеляційного суду та затягування розгляду справи, визнається колегією суддів зловживанням процесуальними правами, а відтак апеляційна скарга залишається без розгляду.

Частиною 4 статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційними скаргами на ухвалу судді від 15 вересня 2015 року, однак відповідач продовжує, зловживаючи процесуальними правами, подавати ідентичні апеляційні скарги, що призводить до затягування розгляду справи та порушення розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до відповідача захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 270грн.

Згідно ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись статтями 44, 148 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 270грн.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; .

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання в частині стягнення штрафу становить три місяці, починаючи з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала в частині накладення штрафу набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк