Справа № 484/917/21
Провадження № 2/484/680/21
Рішення

іменем України

(заочне)

17.06.2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Максютенко О.А.

за участю секретаря судового засідання - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житла.

встановив:

17.03.2021 року в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду її представник адвокат Шалару О.І. з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що позивачка є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі № 3 -2208.

З 2016 року з позивачкою співмешкав відповідач. Постійно знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, здійснював насильство в сім`ї. Позивачка неодноразово викликала поліцію з цього приводу.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за обвинуваченням відповідача у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується факт проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 , а також факт насильства над позивачкою.

Відповідно до термінового заборонного припису від 23.02.2021 року серії АА № 063256 стосовно відповідача Первомайським ВП Миколаївської області йому було заборонено вхід та перебування за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, відповідач не виконує вимоги заборонного припису, що підтверджується довідкою №89 від 26.02.2021 року, яка видана Кам`яномостівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області.

Відповідач проживає в будинку без належних правових підстав, жодного дозволу на проживання в будинку, дозволу на реєстрацію у будинку позивачка не давала, договорів оренди, найму тощо, не укладала. Відповідач в даному будинку не зареєстрований, однак виселитися з нього не захотів без пояснення причин. Неодноразові виклики поліції та спроби досудового врегулювання спору жодного результату не дали. Тому представник позивачки змушений в її інтересах звернутися з позовом до суду про виселення відповідача. Також просить стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 19.04.2021 по справі винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток.

Оскільки позивачка та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Враховуючи вказані факти, згоду позивачки та її представника, що викладені у їх письмових заявах, відсутність подання до суду відповідачем відзиву на позовну заяву та будь-яких інших з його боку клопотань, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

В порядку ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 24.12.2008 року державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Селявіною С.В. та зареєстровано в реєстрі за №3-2208 (а.с. 4).

З копії довідки від 26.02.2021 року виданої Кам`яномостівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області вбачається, що в житловому будинку, який належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації та її згоди громадянин ОСОБА_2 (а.с. 3).

З копії будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 вбачається, що відповідач за даною не зареєстрований (а.с. 6).

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені Житловим кодексом України (далі - ЖК України) підстави для позбавлення права на житло.

Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 статті 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до вимог статті 157 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не належить до членів сім`ї власника будинку (квартири) в розумінні ст. 64 ЖК України.

Частинами першою та другою статті 116 ЖК України визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

До матеріалів справи долучено копію обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000964 від 06.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.125 КК України (а.с. 8-9), зі змісту якого вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і ним вчинено кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 05.05.2019 року близько 19.50 год. між ОСОБА_3 та його співмешканкою ОСОБА_1 , за місцем проживання по АДРЕСА_1 на грунті раптово виниклих неприязних відносин сталася сварка. В результаті конфлікту, який тривав близько 5 хвилин, ОСОБА_2 маючи намір спричинити тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_1 , умисно наніс один удар правою долонею в область лівої частини обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження, у вигляді синця обличчя, який відповідно до висновку судово- медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

З копії термінового заборонного припису від 23.02.2021 року серії АА № 063256, складеного ДОП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області Кодриш В.П., вбачається, що відповідачу було заборонено вхід та перебування за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, та відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення відповідача позивачка посилається на те, що відповідач систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для неї проживання з відповідачем в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними.

З наведених обставин в діях відповідача вбачається систематичне порушенням правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними, у зв`язку з чим ОСОБА_2 слід примусово виселити із вказаного житла, без надання іншого житлового приміщення.

Вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено 908 грн. судового збору (а.с. 1), сума якого підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , ІНПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНПП НОМЕР_2 ) про виселення без надання іншого житла - задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без надання іншого житла, з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (отримання) безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: