Справа № 135/1498/20
Провадження № 22-ц/801/459/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 рокуСправа № 135/1498/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтезгруп»,

Ухвалу постановила суддя Волошина Т. В.

Ухвалу постановлено у м. Ладижині Вінницької області

Повний текст ухвали складено 03 грудня 2020 року,

встановив:

02 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «Синтезгруп» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 105 707,34 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що з 12 червня 2017 року він перебуває у трудових відносинах із ТОВ «Синтезгруп». Починаючи з серпня 2019 року боржником нараховується, але не виплачується йому заробітна плата, заборгованість по якій станом на жовтень 2020 року становить 105 707,34 грн., що підтверджується випискою за формою ОК-5, яка видана йому управлінням обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 20 листопада 2020 року.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з ТОВ «Синтезгруп».

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , пославшись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, як таку, що перешкоджає провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у видачу судового наказу з тих підстав, що долучені до заяви докази не підтверджують безспірність заборгованості, враховуючи те, що він надав суду довідку ОК-5, яка підтверджує розмір заборгованості по заробітній платі.

Боржник ТОВ «Синтезгруп» відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду щодо відмови у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, виходячи з того, що долучені до заяви про видачу судового наказу копії документів не доводять тієї обставини, що із заявником на дату подання заяви не проведено повного розрахунку з виплати нарахованої заробітної плати та не підтверджують безспірність заборгованості.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просив стягнути з ТОВ «Синтезгруп» нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 105 707,34 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Частиною першою статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу (п. 1); із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п. 8).

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 12 постанови «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року № 14, до заяви про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, заявник ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог надав копію трудової книжки НОМЕР_1 (а. с. 6-10) та виписку форми ОК-5 від 20 листопада 2020 року (а. с. 11-12).

Копія трудової книжки НОМЕР_1 підтверджує факт перебування заявника ОСОБА_1 у трудових відносинах із боржником ТОВ «Синтезгруп» з 12 червня 2017 року (а. с. 10).

Проте, надана заявником виписка форми ОК-5, що видана управлінням обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 20 листопада 2020 року, не є належним та безспірним доказом на підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі.

Довідки ОК-5 це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб, що містять, зокрема, дані щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стражу, сплати страхових внесків.

Інших документів на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі в сумі 105 707,34 грн. заявник суду не надав.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги в тому, що довідка ОК-5 є належним доказом на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі.

Враховуючи те, що із наданих заявником документів не вбачається безспірність заявлених вимог, апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої про відмову у видачі судового наказу.

За змістом ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин