Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2067/19

28 травня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю представника позивачів, адвоката - Брайляк Е.Я.,

представника відповідача - Калинюка М.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 року замінено відповідача по справі - Битківську селищну раду Надвірнянського району Івано-Франківської області на її правонаступника Пасічнянську сільську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Свої вимоги мотивують тим, що вони є рідними братами і зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . 20.04.2011 року їхня мати ОСОБА_4 склала заповіт на одного з них, а саме на ОСОБА_2 , який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Битківської селищної ради і зареєстрований в реєстрі за №47, яким заповіла йому усе майно, з чого воно б не складалося і де б воно не було, в тому числі і на належне їй домоволодіння АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 їхня мати ОСОБА_4 померла і про що виконавчим комітетом Битківської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний актовий запис № 7 та видано свідоцтво про смерть. Зазначають, що після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . При цьому вказують на те, що один з них, а саме ОСОБА_3 , незважаючи на заповіт їхньої матері, має право на обов`язкову частку у спадщині, що залишилася після її смерті. 13.09.2019 року ними були подані заяви до Надвірнянської районної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене домоволодіння їм було відмовлено, оскільки ними не було подано документа, який би підтверджував право власності ОСОБА_4 на спадкове майно. Згідно технічного паспорта від 06.12.2018 року домоволодіння складається з: "А" - садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 104,1 м.кв., житловою площею 52,8 м.кв. 1970 року побудови, "Б" - літньої кухні площею 36,0 м.кв. 1970 року побудови, "В" - стайні площею 30,4 м. кв. 1970 року побудови; "Г" - садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 84, 3м.кв., житловою площею 57,6 м.кв. 1991 року побудови та "Д" -колодязю 1970 року побудови, ринковою вартістю 142300 грн. Домоволодіння побудоване в межах земельної ділянки закріпленої за цим господарством для обслуговування житлового будинку, площа якої складає 0,1500 га. Земельна ділянка не приватизована.

Просять суд ухвалити рішення, який визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: "А" - садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 104,1 м.кв., житловою площею 52,8 м.кв. 1970 року побудови, "Б" - літньої кухні площею 36,0 м.кв. 1970 року побудови, "В" - стайні площею 30,4 м. кв. 1970 року побудови; "Г" -садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 84, 3м.кв., житловою площею 57,6 м.кв. 1991 року побудови та "Д" -колодязю 1970 року побудови, ринковою вартістю 142300 гривень, з яких за ОСОБА_2 право власності на ѕ частки, а за ОСОБА_3 на ј частки вищезазначеного домоволодіння.

01.11.2019 року від представника відповідача Битківської селищної ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області селищного голови Вінтоняка В. поступив відзив на позовну заяві, в якому позовні вимоги позивачів визнав частково, а саме не заперечує щодо визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права власності на житловий будинок площею 120,2 кв.м., літню кухню площею 36 кв.м., стайню площею 30,4 кв.м та колодязь. В решта вимог позову просить відмовити, а справу слухати без їхньої участі. Зазначає, що у будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За нею по даній адресі рахувався самовільно збудований житловий будинок площею 120,2 кв.м. з колодязем та літньою кухнею і стайнею площами 36,0 і 30.4 кв.м. відповідно, на неприватизованій земельній ділянці. В даному будинку з народження і по сьогоднішній день проживає і зареєстрований один з її восьми дітей, душевно хворий інвалід ІІ групи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто позивач по справі, якому в зв`язку з цим належить відповідна частка майна померлої. Біля вказаного самовільно збудованого житлового будинку АДРЕСА_1 площею 120, 2 кв.м. на неприватизованій землі знаходиться ще один житловий будинок самочинно збудований її родичем ОСОБА_5 ,площею 108, 4 кв.м. Обидва житлових будинки з господарськими будівлями та спорудами - колодязем, стайнею і стодолою та земельні ділянки на яких вони розміщені не мають правовстановлюючих документів, і у зв`язку зі смертю користувачів дані ділянки знаходяться у розпорядженні селищної ради. Рішення про надання вищезазначених земельних ділянок іншим особам не надавалось. Тобто один з двох будинків, вказаний у наданому суду технічному паспорті від буквою «А» належав користувачу ОСОБА_4 , а другий під буквою «Г» збудований у 1991 році її родичем ОСОБА_5 , «Б» і «В» - літня кухня і стайня до будинку «А», які розміщені на неприватизованих землях і які є на даний час в розпорядженні селищної ради у зв`язку зі смертю користувачів. ОСОБА_5 помер більше двадцяти років назад. Після нього залишилася дружина ОСОБА_10 , 1963 року народження та четверо їх дітей спадкоємців. Право власності та технічний паспорт на даний будинок відсутні. 11.02.2019 року на усному прийомі у голови селищної ради ОСОБА_10 , 1963 року народження, яка мешкає в Росії, дружина померлого ОСОБА_10 , 1963 року народження, звернулася із заявою про присвоєння житловому будинку під літерою «Г», збудованому останнім окремого адресного номера «15а» по АДРЕСА_1 та визнання її користувачем і спадкоємцем в майбутньому. Рішення виконкому селищної ради з даного питання не було прийнято та перенесено його розгляд на інше засідання для визначення і заслуховування під час приїзду її в Україну з Росії. Тобто, вказаний у позовній заяві житловий будинок площею 108, 4 кв.м. немає ще адреси, не є складовою частиною домоволодіння АДРЕСА_1 і знаходиться відокремлено. Вказує на те, що не володіючи достатньою інформацією селищним депутатом не з того округу, де знаходиться будинок, з хибного почуття допомоги, ґрунтуючись тільки на словах позивача, був складений помилковий акт обстеження матеріально-побутових умов вказаного господарства, який не відповідає у повному обсязі дійсності, а тому не може бути прийнятий до уваги. Крім того, вважає, що технічний паспорт на будівлю не має відношення до права власності, а є лише технічною характеристикою будівлі і замовником техпаспорту може бути будь-який громадянин, у даний технічний паспорт помилково включено окремий житловий будинок під літерою «Г» (без зазначення наявного другого поверху), який належить користувачу ОСОБА_10 по давності користування та у зв`язку з тим, що був збудований її чоловіком 20 років тому. Перебуваючи у відпустці син ОСОБА_10 здійснив за власний кошт капітальний ремонт вказаного банківського будинку площею 108, 4 кв.м. з повною заміною вікон і дверей, в чому йому активно допомагав сам позивач ОСОБА_2 , не заявляючи будь-яких своїх вимог до цього будинку на той час. У зв`язку з чим, на його думку, вимоги позивачів порушують права селищної ради та інших осіб.

Позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08.11.2019 року подано відповідь на відзив, в якому просять суд їхній позов задоволити. Зазначають, що твердження відповідача про те, що житловий будинок позначений літерою «Г» в технічному паспорті 1991 року побудови, збудований родичем померлої ОСОБА_5 , який помер більше 20 років тому і той факт, що нібито спадкоємцем померлого є його дружина та четверо дітей не відповідають дійсності, оскільки ними протягом усього часу спадщина на цей будинок оформлена не була і не надано жодних документів, про належність вказаного будинку померлому ОСОБА_5 та його дружині ОСОБА_10 . Зазначає, що спірний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1500 га, призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , яка відповідно до книги обліку землі Битківської селищної ради закріпила за померлою ОСОБА_4 , тобто на одному подвір`ї з усіма іншими будовами, а не відокремлено, як стверджує відповідач. Вказує на те, що у Битківській селищній раді відсутні будь-які документи, заяви від померлої, щодо вилучення,поділу/виділу даної земельної ділянки та передачі її під забудову ОСОБА_5 , а також будь-які дозвільні документи на будівництво чи передачі йому в користування даної земельної ділянки. Крім того, звертає увагу на те, що технічний паспорт відповідно до наказу №127 від 24.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації нерухомого майна» Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України є документом відповідного зразка, який видається замовнику.

В судовому засідання представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвокат Брайляк Е.Я. позов позивачів підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, який просить задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача - Пасічнянської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області Калинюк М.М. в судовому засіданні позов визнав повністю і не заперечує проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а позивач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5-8).

Їхніми батьками згідно свідоцтво про народження були ОСОБА_12 та ОСОБА_4 (а.с.9-10).

Згідно посвідчення № НОМЕР_1 позивач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років померла мати позивачів ОСОБА_4 в м. Надвірна, Івано-Франківської області (а.с.12).

Ще за життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розпорядилася належним їй на праві приватної власності майном на випадок своєї смерті, а саме 12.04.2011 року нею був складений заповіт, яким вона зробила таке заповітне розпорядження: усе своє майно, з чого б воно не складалося, і де б воно не було, в тому числі належне їй домоволодіння АДРЕСА_1 заповіла у власність синові - позивачу ОСОБА_2 , 1970 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Битківської селищної ради Годзюр Г.М. і зареєстрований в реєстрі за №47 (а.с.13).

ОСОБА_4 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 . З нею за вказаною адресою були зареєстровані і проживали: син ОСОБА_2 , 1970 року народження та син ОСОБА_3 , 1972 року народження, що підтверджується довідкою №230 виданою 25.03.2019 року Битківською селищною радою, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.63).

Як вбачаться з довідки Битківської селищної ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області №1022 від 05.06.2019 року, згідно книги обліку землі селищної ради за ОСОБА_4 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В селищній раді відсутні дані про наявність права власності на вказане господарство. А також відсутні дані про вилучення і надання у користування земельних ділянок після смерті ОСОБА_4 (а.с.18).

Інших спадкоємців, які б претендували на дане домоволодіння немає.

Судом з`ясовано, в даний час позивачі бажають оформити спадщину, у зв`язку з чим 19.09.2019 року звернулися в Надвірнянську районну державну нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини за заповітом та за законом (обов`язкова частка) після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, постановою державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Войташеком І.І. від 13.09.2019 року за №339/02-14/30/2019 їй відмовлено у видачі вказаних свідоцтво про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на ім`я померлої, що свідчило б про належність їй даного майна (а.с.19).

На підставі ст.ст.16 ч.1 та п.1 ч.2 ст. 392 ЦК України позивачі мають право звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно померлої ОСОБА_4 .

Так, ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів , які засвідчують його право власності.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі - є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

З метою узаконення вказаного домоволодіння 06.12.2018 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» видано технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_1 , згідно якого воно складається із: :"А" - садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 104,1 м.кв., житловою площею 52,8 м.кв. 1970 року побудови, "Б" - літньої кухні площею 36,0 м.кв. 1970 року побудови, "В" - стайні площею 30,4 м. кв. 1970 року побудови; "Г" - садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 84, 3м.кв., житловою площею 57,6 м.кв. 1991 року побудови та "Д" -колодязю 1970 року побудови, ринковою вартістю 142300 грн. (а.с.14-39).

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 можуть бути власниками домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_2 за ѕ частки, а за ОСОБА_3 на ј частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.ст.328, 319, 321, 392, 1222, 1258, 1268 ЦК України, керуючись ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , жителем АДРЕСА_1 , право власності на ѕ частки спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Надвірна, Івано-Франківської області, а саме: будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: "А" - садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 104,1 м.кв., житловою площею 52,8 м.кв. 1970 року побудови, "Б" - літньої кухні площею 36,0 м.кв. 1970 року побудови, "В" - стайні площею 30,4 м. кв. 1970 року побудови; "Г" -садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 84, 3м.кв., житловою площею 57,6 м.кв. 1991 року побудови та "Д" -колодязю 1970 року побудови, ринковою вартістю 142300 гривень.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , жителем АДРЕСА_1 , право власності на 1/4 частки спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Надвірна, Івано-Франківської області, а саме: будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з:"А" - садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 104,1 м.кв., житловою площею 52,8 м.кв. 1970 року побудови, "Б" - літньої кухні площею 36,0 м.кв. 1970 року побудови, "В" - стайні площею 30,4 м. кв. 1970 року побудови; "Г" - садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 84, 3м.кв., житловою площею 57,6 м.кв. 1991 року побудови та "Д" -колодязю 1970 року побудови, ринковою вартістю 142300 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 07.06.2021 року.