22 червня 2021 року м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :
головуючого - судді Солодовнікова Р.С.,
за участі секретаря судового засідання Чуйко О.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу цивільну справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення,
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 07.06.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, - задоволено повністю.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 , у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 до вищезазначеної квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Рішення суду не набрало законної сили і до виконання не пред`явлено.

Встановлено, що представником позивача 07.06.2021 через канцелярію суду подана заява про долучення документів на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем, яка надійшла до судді після ухвалення судового рішення.

За ініціативою суду вирішено питання ухвалення додаткового рішення, згідно із ст.270 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви представника позивача і додані до неї докази, перевіривши матеріали цивільної справи суд, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по вказаній справі, з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Приймаючи рішення, судом у повному обсязі не вирішене питання про судові витрати, а тому суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з цього питання.

Згідно з ч. 1, п.1. ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За положеннями ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З аналізу вище наведених норм процесуального права слідує, що питання про розподіл судових витрат, зокрема, шляхом ухвалення додаткового рішення, вирішується судом у тому випадку, коли судом прийнято судове рішення, яким закінчено провадження у справі.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат про надання правничої професійної допомоги надано: договір - дорученям про надання правової допомоги №30 від 29.03.2021, актом приймання передачі наданих послуг №1, відповідно до якого надані юридичні послуги на загальну суму 5000 грн з описом витрат, оригінали квитанцій до прибуткового касового ордеру про сплату грошових коштів на загальну суму 5000 грн.

Суд приходить до висновку, що зазначені у заяві представника позивача - адвоката Бітякова Д.М. витрати на професійну правничу допомогу є співрозмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.

Загальна сума судових витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн є документально підтвердженою.

За таких обставин, наявні підстави для ухвалення у справі додаткового судового рішення про стягнення судових витрат. Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює суті основного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 270 ЦПК України суд

у х в а л и в:

Ухвалити додаткове рішення за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.С.Солодовніков