Ухвала

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 361/3410/19

провадження № 61-9738 ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 травня2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Розділено в натурі на дві рівні частки по Ѕ нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 264,2 кв. м, яке складається з приміщень: 1-1 тамбур площею 3,8 кв. м, 1-2 зал площею 46,8 кв. м, 1-3 санвузол площею 2,4 кв. м, 1-4 санвузол площею 1,6 кв. м, 1-5 зал площею 53,2 кв. м, 1-6 допоміжне площею 25,2 кв. м, 1-7 кабінет площею 8,5 кв. м, 1-8 кухня площею 16,4 кв. м, 1-9 зал площею 101,9 кв. м, 1-10 тамбур площею 4,4 кв. м.

Виділено в натурі ОСОБА_2 приміщення: 1-1 тамбур площею 3,8 кв. м, 1-2 зал площею 46,8 кв. м, 1-3 санвузол площею 2,4 кв. м, 1-4 санвузол площею 1,6 кв. м, 1-5 зал площею 53,2 кв. м, частину приміщення 1-6 допоміжне площею 12,6 кв. м (загальна площа приміщення 25,2 кв. м), 1-7 кабінет площею 8,5 кв. м, частину приміщення 1-8 кухня площею 3,2 кв. м (загальна площа приміщення 16,4 кв. м) разом загальною площею 132,10 кв. м з облаштуванням перегородок в приміщеннях 1-6 та 1-8.

Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказану нежитлову будівлю.

До Верховного Суду 11 червня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_3 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанову Верховного Суду, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Такожнадіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України доданий до касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі 1 536,80 грн, не підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом).

Згідно із частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Із касаційної скарги та копії судових рішень вбачається, що вартість спірної нежитлової будівлі з поліпшеннями становить 2 355 030,00 грн. Заявник вважає, що вартість його частки у нежитловому приміщенні з урахуванням поліпшень становить 2 048 380,00 грн, а вартість частки позивача складає 360 650,00 грн.

Разом з тим, в касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення про поділ майна в натурі та відмовити у позові про поділ майна.

Враховуючи, що із змісту касаційної скарги неможливо встановити розмір оспорюваної суми, заявнику необхідно уточнити чи оскаржує він судові рішення у повному обсязі чи в частині, та із врахуванням уточнень сплатити судовий збір.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 рокута постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 28 липня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь