Справа №519/1308/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

14.06.2021 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Барановської З.І., секретаря - Гнатюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк", приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за участю третьої особи Южненського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.12.2017 державним виконавцем Тарутинського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Міндовою Т.І. відкрите виконавче провадження №55429955 по примусовому стягненню з неї на користь ПАТ КБ "Приватбанк" грошової суми в розмірі 195 072,78 грн. Постановою державного виконавця Тарутинського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Міндовою Т.І. від 26.01.2018 виконавче провадження передане до Южненського міського відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області. Постановою старшого державного виконавця Южненського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яківчук Г.О. від 14.01.2020 виконавче провадження № 55429955 прийняте до провадження, а постановою від 02.07.2020 - внесені зміни до реєстраційних даних. Про наявність виконавчого провадження позивачка дізналась 31.07.2020 під час відкриття рахунку для отримання заробітної плати в ПАТ "Банк Восток", яким було направлено повідомлення про відкриття ним рахунку до Державної виконавчої служби. Як свідчить зміст постанови про відкриття виконавчого провадження, підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий документ - виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 21.06.2017 за реєстром №5663. Як свідчить зміст виконавчого напису нотаріуса, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №ODXRRX15590266 від 08.07.2008, який нібито укладений між нею та ПАТ КБ "Приватбанк", в загальному розмірі 195 072,78 грн., з них: залишок заборгованості за кредитом - 8 899,86 грн., залишок заборгованості за відсотками - 903,48 грн., комісія - 1 831,49 грн., пеня - 171 291,63 грн., штраф - 9146,32 грн., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. В написанні її прізвища приватним нотаріусом зроблена помилка, зазначено " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_2 ", але ідентифікаційний код у виконавчому написі нотаріуса зазначений саме її, а тому позивачка вважає, що виконавчий напис вчинений відносно неї. Позивачка вважає вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису від 21.06.2017 за реєстром №5663 є незаконним, оскільки: кредитний договір №ODXRRX15590266 від 08.07.2008 нею не укладався, заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом нотаріуса, нею не визнається, заборгованість стягнута за строк з 08.07.2008 по 18.05.2017, тобто за 9 років, при цьому 94% заборгованості складають сума пені та штрафу, закінчення строку кредитування за договором за виконавчим написом визначити не можливо. Жодних вимог про погашення заборгованості від ПАТ КБ "Приватбанк" позивач не отримувала, а тому була позбавлена можливості висловити свої заперечення.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 25.01.2021 відкрите провадження у даній справі, розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 11.05.2021 витребувати від приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису №5663 від 21.06.2017.

Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. до суду надійшли витребувані документи, а також відзив на позовну заяву, в якому приватний нотаріус Бондар І.М. просить суд у задоволенні позову відмовити, справу розглянути за її відсутності та відсутності її представника. У відзиві приватний нотаріус зазначила, що залучення її як співвідповідача є безпідставним, оскільки нотаріус не є стороною правовідносин, на підставі яких виникли взаємні зобов`язання сторін, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів мають розглядатись судами за позовами боржників, тому нотаріус не може бути відповідачем у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, заборгованість є безспірною, оскільки стягувачем представлений необхідний перелік документів для вчинення виконавчого напису, доказ отримання претензії боржником, на думку нотаріуса, не вимагається, достатньо доказу її відправлення, давність виникнення права вимоги (ст. 88 Закону України "Про нотаріат") не є позовною давністю, кредитний договір №ODXRRX15590266 від 08.07.2008 укладений на невизначений строк.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що ствердження відповідача щодо представлення стягувачем документів, які передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів), не підтверджено матеріалами справи. В документах представлених нотаріусом відсутній оригінал кредитного договору, а наявна анкета-заява позичальника не може розцінюватись нотаріусом як кредитний договір. Зазначений висновок ґрунтується на позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 в цивільній справі № 342/180/17-ц за позовом АТ КБ "Приватбанк" до Особа 1 про стягнення заборгованості. Оглянувши підпис позичальника на заяві-анкеті, позивачка з впевненістю зазначає, що заява-анкета нею не заповнювалась та не підписувалась, а заповнена та підписана невідомою нею особою на прізвище " ОСОБА_2 ". Розрахунок боргу складений відповідачем є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Документом, що підтверджує факт отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання є відповідне повідомлення з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Зазначаючи у виконавчому написі найменування боржника, як ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бондар І.М. не впевнилась в особі боржника шляхом витребування відповідних документів від стягувача, відповідно до ст. 46 Закону України "Про нотаріат". В позовній заяві позивача не застосовується термін "позовна давність" та не міститься вказівок на її застосування, а тому усі аргументи відповідача з даного приводу є безпідставними. Залучаючи приватного нотаріуса до справи як співвідповідача, позивач вважав та вважає, що в діях нотаріуса присутні порушення вчинення нотаріальної дії, про які зазначено вище. Можливий висновок суду щодо необґрунтованості позовних вимог відносно одного з відповідачів (приватного нотаріуса), не тягне за собою аналогічного висновку щодо іншого відповідача у справі, а саме ПАТ КБ "Приватбанк".

В судове засідання позивачка не з`явилась про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, від її представника до суду надійшло клопотання про слухання справи без участі позивача та її представника, позов підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву заявила клопотання слухати справу за її відсутності та відсутності її представника.

Представник третьої особи Южненського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що, згідно копій документів, наданих до суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. до неї 21.06.2017 звернувся представник ПАТ КБ "Приватбанк" із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору №ODXRRX15590266 від 08.07.2008, укладеного з ОСОБА_1 , заборгованість за яким складає 192 572,78 грн. з них: залишок заборгованості за кредитом - 8 899,86 грн., залишок заборгованості за відсотками - 903,48 грн., комісія - 1 831,49 грн., пеня - 171 291,63 грн., штраф - 9146,32 грн., для її стягнення частинами за вищевказаним кредитним договором, а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. Строк, за який проводиться стягнення, вісім років десять місяців десять днів, а саме з 08.07.2008 по 18.05.2017. Окрім копії заяви стягувача, приватний нотаріус надав до суду копію першого та останнього аркушу заяви-анкети позичальника ОСОБА_1 від 08.07.2008, письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором №ODXRRX15590266 від 08.07.2008 на адресу ОСОБА_1 від 02.06.2017 з копією опису вкладення цінного листа від 15.06.2017, поштової квитанції про відправку, нотаріальної довіреності представника стягувача, виписки з особового рахунку боржника на 21.06.2017.

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 21.06.2017 року був вчинений виконавчий напис за реєстром №5663, відповідно до якого стягнуто грошові кошти у сумі 195 072,78 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 8 899,86 грн., залишок заборгованості за відсотками - 903,48 грн., комісія - 1 831,49 грн., пеня - 171 291,63 грн., штраф - 9146,32 грн., та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Рівне, Тарутинський р-н, Одеська обл., які є боргом за кредитним договором №ODXRRX15590266 від 08.07.2008, укладеним між нею та ПАТ КБ "Приватбанк". Строк, за який проводиться стягнення, вісім років десять місяців десять днів, а саме з 08.07.2008 по 18.05.2017. Дата набрання чинності виконавчого напису 21.06.2017.

Шляхом системного аналізу зазначених документів на відповідність чинному законодавству, суд враховує наступні норми матеріального права та правові позиції Верховного Суду в аналогічних справах.

Так, у статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення.

Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року в аналогічній справі № 320/7932/16-ц.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.3 ст.47 Закону України "Про нотаріат", для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України "Про нотаріат", Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Додану представником стягувача до заяви про вчинення виконавчого напису копію заяви-анкети позичальника ОСОБА_1 від 08.07.2008 суд не може розцінити, як надання стягувачем передбаченого пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, оригіналу кредитного договору.

Вірність зазначеного висновку підтверджена правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у цивільній справі № 342/180/17-ц за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до Особа 1 про стягнення заборгованості, в якій Велика Палата ВС, в тому числі, зазначила, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Крім того, оглянувши підпис позичальника на заяві-анкеті, позивач з впевненістю зазначає, що заява-анкета нею не заповнювалась та не підписувалась, а заповнена та підписана невідомою нею особою на прізвище " ОСОБА_2 ".

Відповідно до ст.46 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Зазначаючи у виконавчому написі найменування боржника, як ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бондар І.М. не впевнилась в особі боржника шляхом витребування відповідних документів від стягувача, відповідно до ст. 46 Закону України "Про нотаріат".

Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. В документах наданих приватним нотарусом відсутні докази на підтвердження отримання позивачем претензії, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості оспорити претензію або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Наявність одного лише факту направлення такої вимоги боржнику недостатньо для висновку про її безспірність.

Виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі....

Звертаючись до суду, позивач посилався, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», оскільки крім іншого були відсутні відомості про безспірність вимоги. Відповідачем не спростовано того факту, що при вчиненні напису нотаріус не отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення. Розрахунок боргу складений відповідачем є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Таким чином, суд погоджується з позицією приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, та вважає, що в позовних вимогах позивача до неї необхідно відмовити.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, доведеними і підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.3, 12, 81, 141, 265, 282-284 ЦПК України, ст.18 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк", приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за участю третьої особи Южненського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5663 від 21.06.2017, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни - відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 261, 20 грн.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ПАТ КБ "Приватбанк, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, .

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП та паспортні дані суду невідомі.

Третя особа Южненський міський відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: 65481, Одеська область, місто Южне, пр-т Миру, 16, .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська