Справа № 930/2885/20
Провадження №2/930/260/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю,-

В С ТА Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,в якому просять про виділ частки в натурі із майна,що є спільною частковою власністю, мотивуючи тим,що вони є власниками 57/200 частини житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 634,8 кв.м., житловою площею 52,4 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 . Дане майно належить їм на підставі договорів купівлі-продажу серії ВВТ № 660372 та серії ВВТ №660373 відповідно, посвідчених Люлько Л.М. приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу 29.12.2004 року Р №30.

Позивачі фактично користуютьсянаступними приміщеннями: 1-кладовка, 2-коридор, 3-туалет, 4-ванна, 5-кухня, 6-коридор (веранда літ «а»), 7-коридор, 8-кімната, 9-кімната, 10-кімната, 11-кімната (житловий будинок літ «А») господарська будівля літ «Б», навіс літ «б», огорожа «1-2»,

У вказаній частині житлового будинку вони проживають з 01.06.1999 року, про що свідчать відмітки у паспортах про місце реєстрації.

Співвласниками інших по 43/200 частин зазначеного вище житлового будинку є відповідачі - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Зазначений вище порядок володіння спільною частковою власністю створює для позивача додаткові незручності щодо: реєстрації третіх осіб у своєму житлі (необхідно отримувати дозвіл всіх співвласників будинку на реєстрацію/зняття з реєстрації), укладення відповідних договорів про комунальні послуги, тощо, тому позивач вимушений звернутись до суду.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Примакова В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і дату судового засідання, про що свідчить її розписка, яка міститься в матеріалах справи. Заяв та клопотань від ОСОБА_5 не надходило.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав.

За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу серії ВВТ № 660372 та серії ВВТ №660373 відповідно, посвідчених Люлько Л.М. приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу 29.12.2004 року Р №30,належить по 57/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розміщеного по АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу ( а.с.16-19),копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.20), копіями витягу про реєстрацію власності на нерухоме майно №6457693 від 09.02.2005 року та № 6457778 від 09.02.2005 року.

Відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Немирівської міської ради 05.07.2007 року, належить по 43/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розміщеного по АДРЕСА_1 .

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна позивачам може бути виділено наступні приміщення: 1-кладовка, 2-коридор, 3-туалет, 4-ванна, 5-кухня, 6-коридор (веранда літ «а»), 7-коридор, 8-кімната, 9-кімната, 10-кімната, 11-кімната (житловий будинок літ «А») господарська будівля літ «Б», навіс літ «б», огорожа «1-2», розташовані по АДРЕСА_1 .

За правилами частин першої - другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно частини 1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається із змісту ст. 386 цього Кодексу власник має право звернутися до суду з вимогою про захист свого права.

Крім того, згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1117 від 08 грудня 2010 року "Про Ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".

Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо Проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55.

Згідно роз`яснень, викладених в п.п. «а» п.12, п.14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та п.п.6,7 постанови Пленуму Верховного Суду від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» про те, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності.

Зазначеними нормами передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України, тобто, з певної точки зору при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.

Відповідно до п.1ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.317, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 263-265, 354, 356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю-задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у приватну власність житловий будинок загальною площею 98,4 кв.м., житловою площею 52,4 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: 1 -кладовка, 2-коридор,3-туалет, 4-ванна, 5-кухня, 6- коридор (веранда літ «а»), 7-коридор, 8-кімната, 9-кімната, 10-кімната, 11-кімната та господарська будівля літ «Б», навіс літ «б», огорожа «1-2» та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Т. Є. Войницька