Справа № 219/406/21
Провадження № 2/219/1143/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2021 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації в Донецькій області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
21 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить: 1) позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) встановити піклування над неповнолітньою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити піклувальником позивача; 3) стягнути з відповідача на її (позивача) користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 18 квітня 2008 року між донькою позивача ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_3 . Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2020 року позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 . Станом на час реєстрації шлюбу відповідач ОСОБА_2 перебував під вартою у слідчому ізоляторі м. Бахмут, а вироком судової колегії по кримінальним справам Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2011 року був засуджений за вчинення злочинів, передбачених п. 1, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Крім того, раніше ОСОБА_2 було засуджено вироком Дебальцевського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2002 року за ч. 3 ст. 101 КК України до 7 років позбавлення волі та вироком Артемівського районного суду Донецької області за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Під час народження дитини ОСОБА_2 перебував у слідчому ізоляторі м. Донецьк, його місцезнаходження на теперішній час невідомо. Оскільки він відбуває покарання за скоєння тяжких злочинів, він ніяким чином не бере участі у вихованні доньки, не допомагає матеріально, всі питання матеріального забезпечення дитини взяла на себе позивач як бабуся дівчинки. Позивач вважає, що така поведінка та спосіб життя відповідача суперечать нормальному психологічному розвитку дитини, він не зможе дати їй нормального фізичного, матеріального та духовного розвитку, а також є джерелом небезпеки для дитини. Отже, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на що і звернулась до суду з позовом.
Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
23 березня 2021 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 20 квітня 2021 року у зв`язку з тим, що відповідач у підготовче засідання не з`явився, однак відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні.
Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 30 хвилин 07 червня 2021 року.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено телефонограмою. 23 березня 2021 року подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглядати без її участі.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації в Донецькій області - до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 07 червня 2021 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Оскільки сторони були належним чином повідомлені про судове засідання, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані статтями 150, 152, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України (далі за тестом - СК України).
Частина 1 ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до вимог ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей.
Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06 липня 2011 року, виданого виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області (а.с. 10).
Мати дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2020 року позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14-16).
З копії довідки про склад сім`ї № 766 від 02 листопада 2020 року, виданої виконавчим комітетом Миронівської селищної ради, вбачається, що позивач ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_5 зареєстровані та проживають в належному позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 2000 року будинку АДРЕСА_1 , разом з ними проживає без реєстрації їх неповнолітня онука ОСОБА_3 (а.с. 17).
Згідно копії довідки про склад сім`ї № 971 від 02 листопада 2020 року, виданої Комунальним унітарним підприємством «Мирком» Миронівської селищної ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , проте, з травня 2014 року фактично не мешкає за вказаною адресою (а.с. 18).
Як вбачається з копії довідки про склад сім`ї № 1194 від 07 грудня 2020 року, виданої Комунальним унітарним підприємством «Мирком» Миронівської селищної ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується і інформацією виконавчого комітету Миронівської селищної ради № 160/02-09 від 22 лютого 2021 року (а.с. 19, 34).
Згідно копії довідки Миронівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 від 09 липня 2020 року № 179 ОСОБА_3 , 2011 року народження, навчається у вказаній школі з 01 червня 2018 року (а.с. 20).
Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 25 липня 2018 року неповнолітній дитині ОСОБА_3 , 2011 року народження, призначена державна соціальна допомога як особі з інвалідністю з дитинства та дитині з інвалідністю (а.с. 62).
З копії акту обстеження умов проживання складеного комісією виконавчого комітету Миронівської селищної ради, вбачається, що у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживають позивач, її чоловік - ОСОБА_5 та онука ОСОБА_3 , яка навчається у Миронівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2. Місце проживання дівчинки зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає її мати ОСОБА_4 , яка не займається вихованням дитини, пиячить, не працює, притягалась до відділу поліції. Дівчинка завжди охайна, має всі навчальні речі, шкільний одяг, одяг для фізичної культури та прогулянок, має окрему кімнату в будинку бабуся, свій навчальний стіл, книжки іграшки. Дівчинка вихована, працелюбна, товариська. Бабуся приділяє належну увагу її вихованню та розвитку, піклується про неї, телефонує вчителю, відвідує школу, приймає активну участь у житті класу та школи (а.с. 21).
Зі складеного 20 квітня 2021 року комісією служби у справах дітей Бахмутської райдержадміністрації акту обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , вбачається, що дівчинка мешкає разом з рідними бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_5 , який не заперечує проти призначення дружини опікуном над онукою. Умови проживання в будинку задовільні, в кімнатах чисто, затишно, в наявності в доброму стані меблі, побутова техніка, у дівчинки окрема кімната з меблями, ноутбуком, місцем для сну та навчання, іграшки, книги (а.с. 63).
Згідно копії висновку про стан здоров`я заявника ОСОБА_1 не має захворювань, а копією довідки Міністерства внутрішніх справ серії НОМЕР_3 підтверджується, що станом на 30 жовтня 2020 року на території України до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває (а.с. 22, 24).
Разом з тим, з копії вироку Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засуджено за п. 1, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі, що підтверджується і відповіддю Донецького апеляційного суду № 3.10-10/30/2020 від 11 листопада 2020 року, згідно якої кримінальні справи відносно засуджених Апеляційним судом Донецької області як судом першої інстанції, вироки по яких набрали законної сили, передавались для зберігання до архівосховища у м. Донецьк, проте, через захоплення у вересні 2014 року приміщення Апеляційного суду Донецької області у м. Донецьк незаконними збройними формуваннями, доступ до приміщень суду, у тому числі до архівосховища, станом на сьогоднішній день відсутній, надати запитувану копію вироку Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2011 року у кримінальній справі № 1-26/2011, а також будь-яку іншу інформацію щодо зазначеної кримінальної справи не вбачається можливим (а.с. 64).
Відповідно до висновку за вих. № 28/0364вих від 29 квітня 2021 року, орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації вважає доцільним позбавлення батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 59-60).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мало місце неналежне виконання своїх обов`язків, яке не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача та позбавлення його батьківських прав, оскільки на теперішній час він не намагається виправитись та здійснювати в повному обсязі свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню його доньки. Наданий суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне прийняти до уваги під час ухвалення рішення.
Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення його батьківських прав, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
При цьому частиною третьою статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства, ураховуючи, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має (доказів протилежного ним під час розгляду справи не надано), суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, а саме: стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ч. 2 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх осіб.
Згідно подання за вих. № 28/0363 від 29 квітня 2021 року орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації вважає доцільним встановити опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 опікуном над дитиною (а.с. 65-66).
Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для призначення опіки над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленої батьківського піклування, призначивши її бабу (позивача) року опікуном.
Одночасно, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за подання позовної вимоги немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) у сумі 908,00 гривень. Крім того, враховуючи, що при поданні позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів ОСОБА_6 була звільнена від сплати відповідного судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути судовий збір з ОСОБА_2 в сумі 908,00 гривень в дохід держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 82, 141, 247, 259, 264-265, 268, 280-284, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища Миронівське міста Дебальцеве Донецької області, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити опіку над малолітньою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленої батьківського піклування, призначивши опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища Миронівське міста Дебальцеве Донецької області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки селища Ольховатка міста Єнакієве Донецької області, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення у справі в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища Миронівське міста Дебальцеве Донецької області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки селища Ольховатка міста Єнакієве Донецької області, судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища Миронівське міста Дебальцеве Донецької області, на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач- ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач- ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, місцезнаходження якого: 84792, Донецька область, Бахмутський район, м. Світлодарськ, бульв. Молодіжний, буд. 47-Г, .

Суддя О.С.Конопленко