Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/286/21

Провадження №2/377/212/21

15 червня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання -Прядко Н.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

18 травня 2021 до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 104-105, 110-112 СК України, просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 вересня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 139.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 08.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 139. За час спільного проживання позивача з відповідачем у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Незважаючи на тривалий час шлюбу та наявність спільних дітей між сторонами так і не склались нормальні сімейні стосунки в силу психологічної несумісності характерів. Як виявилось з часом, в кожного з них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки. Сторони перестали вести спільне господарство, кожний має свій окремий бюджет. За останні роки стосунки між сторонами значно погіршилися, всі фізичні та духовні зв`язки між ними втрачені, шлюб між сторонами існує формально. Сторони домовились, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з відповідачем. Враховуючи, що сім`я позивача та відповідача розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам як позивача, так і відповідача.

Ухвалою судді від 25 травня 2021 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 червня 2021 року.

В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до канцелярії суду подав заяву, в якій просив розглядати цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 08 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08 вересня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 08 вересня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 139. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1 , дружині ОСОБА_2 .

Під час шлюбу в них народилася діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є позивач, мати - відповідач, та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є позивач, мати - відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які долучені до матеріалів справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що нормальні сімейні стосунки між сторонами не склалися. Сторони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, в кожного з них утворився окремий бюджет.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається із змісту позовної заяви, діти сторін: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з відповідачем. Спірних питань стосовно поділу майна, набутого за час шлюбу, між сторонам немає.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В заяві відповідач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище ОСОБА_2 .

Враховуючи, що відповідач визнала позов повністю до початку розгляду справи по суті, то, виходячи зі змісту ст. ст. 141-142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні, від сплати якого звільнений позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 139.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 15 червня 2021 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька