Справа № 737/174/21
Провадження № 2/737/116/21
РІШЕННЯ

іменем України

07 червня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н.Ю., за участі секретаря Москалець Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради, третя особа державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В.,

про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами,

учасники справи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 заповіту не залишила. Після її смерті спадщину прийняла позивач.

До спадкового майна, зокрема, входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який померла за життя не оформила відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Позовна заява надійшла до суду 18 березня 2021 року.

Головуючий суддя своєю ухвалою від 18 березня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 14 квітня 2021 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 07 червня 2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому селищний голова ОСОБА_3 повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради.

Від в.о. завідувача Куликівською районною державною нотаріальною конторою Завалієвої В. В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 105/2009 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.

Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.70).

Після його смерті відкрилася спадщина.

Згідно з повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1983/01-17 від 20.04.2021 року спадкова справа до майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Куликівською районною державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.79).

Згідно з довідкою Ковчинського старостинського округу с. Авдіївка Куликівської селищної ради після смерті ОСОБА_4 , який проживав в АДРЕСА_1 , фактично вступила в управління спадковим майном його дружина ОСОБА_1 , яка обробляла земельну ділянку, здійснювала догляд за будинком (а.с.68).

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_1 шляхом вступу в управління спадковим майном.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.51).

Згідно з довідкою старости Ковчинського старостинського округу Шестак В. П. № 48 від 04.02.2021 року ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 мала такий склад сім`ї: дочка - ОСОБА_1 та онук - ОСОБА_5 (а.с.6).

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 та копією свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.5).

З матеріалів спадкової справи № 105/2009 вбачається, що 10 березня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлої ОСОБА_2 (а.с.51).

ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та на майновий пай, які належали померлій ОСОБА_2 (а.с.63,65).

Таким чином, єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , який прийняв спадщину була її дочка ОСОБА_1 . Наявності інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено.

Згідно з повідомленням в.о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. від 26.02.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.14).

Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 12 від 18.01.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано (а.с. 13).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, прибудова а-1, веранда а1-1, ганок а2-1, а3-1, сараї Б-1, В-1, Д-1, Е-1, гараж Г-1, погріб д-1, рік побудови - 1963 (а.с. 16-18).

У витягах з погосподарських книг Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 1991-2020 роки вказано, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (а.с.7-12).

Відомості щодо самочинного будівництва відсутні.

З вищезазначених витягів з погосподарських книг вбачається, що домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 відносилося до категорії колгоспного двору.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

З довідки № 90 від 23 квітня 2021 року, яка видана старостою Ковчинського старостинського округу Шестак В. П. вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 (а.с.69).

З вищенаведеного слідує, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору мали ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 . Виходячи з презумпції рівності часток, кожному з них фактично належало право власності на 1/5 частину майна колишнього колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_1 .

Таким чином частка ОСОБА_1 у праві власності на будинок становить:1/5+1/5+1/5=3/5 частин.

Частка ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у праві власності на будинок становить 1/5 частину за кожним з них.

За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було побудовано до 05.08.1992 року, вказаний будинок належав до категорії колгоспний двір, судом було встановлено, що частка ОСОБА_1 у праві власності на житловий будинок, з урахуванням прийняття нею спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складає 3/5 частин, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 92,7 кв.м, житловою площею 43,0 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1, прибудова а-1, веранда а1-1, ганок а2-1, а3-1, сараї Б-1, В-1, Д-1, Е-1, гараж Г-1, погріб д-1) в порядку спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.Ю. Рубаненко