ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 червня 2021 року

м. Харків

справа №635/3701/16-ц

провадження №22-ц/818/483/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в особі її представника ОСОБА_3 ,

треті особи - Виконавчий комітет Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, Служба у справах дітей Липецької сільської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в особі її представника ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , що діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року, постановлене під головуванням судді Шинкарчука Я.А.. в залі суду в смт. Покотилівка, Харківської області,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Виконавчий комітет Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено. Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 що діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , проте в порушення норм процесуального права, не залучив до участі у справі у якості третьої особи службу у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області. Зазначає, що вони вселились до приміщення і зареєстрували місце проживання за згодою власника ще у 2012 році. Іншого житла вона та її діти не мають. У спірному будинку проживали тривалий час та несли витрати на його утримання та ремонт. Тривалий час проживання особи у житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідно житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції, тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Вказує, що право власності позивачів на спірне житло обтяжене тривалим проживанням відповідачів у цьому житлі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачі є власниками спірного житлового будинку та судом встановлено наявність перешкод у розпорядженні їх майном, що є визначальним для захисту права на підставі норми статті 391 ЦК України, а тому мають права вимагати усунення свого порушеного права від відповідачів шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., реєстраційний номер 498, ОСОБА_6 придбав у власність житловий будинок літ «А-1» житловою площею 30,90 кв.м. загальної площею 53,00 кв.м. з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

На підставі договору дарування від 04 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В., реєстраційний номер 424, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 Ѕ частку у праві власності на житловий будинок житловою площею 30,90 кв.м. загальної площею 53,00 кв. м. з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Також, Ѕ частку у праві власності на житловий будинок житловою площею 30,90 кв.м. загальної площею 53,00 кв. м. з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 04 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В., реєстраційний номер 426, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_2 ..

Згідно інформаційної довідки № 401 від 04.04.2016 року, виданої виконавчим комітетом Липецької сільської ради в будинку АДРЕСА_1 03 жовтня 2012 року були зареєстровані ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 ..

При цьому ані ОСОБА_3 , ані ОСОБА_4 не були членами сім`ї власника.

Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов будинку АДРЕСА_1 , складеного 25 травня 2016 року депутатом Липецької сільської ради ОСОБА_7 , в будинку зареєстровані 2 особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично в будинку ніхто не проживає, дане помешкання непридатне для проживання, відсутні житлово - побутові умови (опалення, електропостачання, вода, каналізація), помешкання знаходиться в стадії будівництва.

07 липня 2017 року на підставі заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, поданою відповідачем ОСОБА_3 , в спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реєстрація місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відбулася за письмовою згодою, нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. 06 липня 2017, р. № 1301, батька дитини, ОСОБА_8 за адресою реєстрації матері ОСОБА_3 , тобто за адресою спірного будинку.

Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов будинку АДРЕСА_1 , складеного 07 квітня 2020 року депутатом Липецької сільської ради Лабейко В.І., за участю сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в будинку ніхто не проживає, даний будинок для проживання не придатний.

Як на підставу заявлених вимог, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилались на те, що вони є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При оформленні договору дарування спірного будинку за усною домовленістю колишній власник (дарувальник) зобов`язався до 14 квітня 2016 року звільнити будинок та зняти себе та відповідачів з реєстраційного обліку за даною адресою, будинок він дійсно звільнив, однак з реєстраційного обліку відповідачі не знялися, у зв`язку з чим позивачі змушені звернутись до суду за захистом свого права власності.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею)дляособистого проживання і проживання членів їхсімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що власниками спірного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів дарування від 04 квітня 2016 року є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були зареєстровані в зазначеному будинку 03 жовтня 2012 року за згодою попереднього власника ОСОБА_6 .. При цьому членами сім`ї власника вони не були.

Доказів укладення договору з попереднім власником щодо порядку проживання та утримання житла матеріали справи не містять.

Також відповідачами не надано доказів укладання договору з власниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про порядок проживання та утримання спірного житла. При цьому членами сім`ї власнока вони не були.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не перебувають у родинних відносинах із позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є власниками житлового будинку, не є членами їх сім`ї в розумінні ст. 3 СК України, ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 156 ЖК України.

Вказаний факт підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2017 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2019 року було залишено без змін, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малік О.В., третя особа Орган опіки та піклування Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_6 з серпня 2009 року по лютий 2016 року; про визнання правочинів, а саме: договору дарування від 04.04.2016 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В. за реєстровим № 426, договору дарування від 04.04.2016, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О.В. за реєстровим № 424 недійсними, відмовлено.

Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що реєстрація у спірному будинку 03 жовтня 2012 року ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4 відбулась під час перебування ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі з іншою особою ОСОБА_8 , що свідчить про відсутність фактичних шлюбних стосунків між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на момент реєстрації.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_3 має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_8 ..

07 липня 2017 року на підставі заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, поданою відповідачем ОСОБА_3 , в спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реєстрація місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відбулася за письмовою згодою, нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С. 06 липня 2017, р. № 1301, батька дитини, ОСОБА_8 за адресою реєстрації матері ОСОБА_3 , тобто за адресою спірного будинку.

Тобто на час реєстрації місця проживання за вказаною адресою ОСОБА_5 була малолітньою особою, реєстрація місця її проживання відбулась на підставі пункту 18 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року, тобто за місцем реєстрації матері за письмовою згодою батька. Натомість без згоди власників житла.

Разом з тим з наявного в матеріалах справи акту обстеження житлово-побутових умов будинку АДРЕСА_1 , складеного 25 травня 2016 року депутатом Липецької сільської ради Лабейко В.І. вбачається, що в будинку зареєстровані 2 особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично в будинку ніхто не проживає, дане помешкання непридатне для проживання, відсутні житлово-побутові умови (опалення, електропостачання, вода, каналізація), помешкання знаходиться в стадії будівництва.

Також згідно акту обстеження житлово-побутових умов будинку АДРЕСА_1 , складеного 07 квітня 2020 року депутатом Липецької сільської ради Лабейко В.І., за участю сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вбачається, що в вказаному будинку ніхто не проживає, даний будинок для проживання не придатний.

Отже, реєстрація місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в спірному будинку, який не є місцем проживання її батьків, а також перебуває у власності позивачів, призводить до порушення права власності останніх, яке підлягає захисту.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачами не надано належних та достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про незалучення судом першої інстанції до участі у справі служби у справах дітей колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою апеляційного суду від 25.03.2021 року Службу у справах дітей Липицької сільської ради залучено до участі у справі в якості третьої особи для дачі висновку по суті спору між сторонами щодо дотримання прав неповнолітньої ОСОБА_11 ..

Служба у справах дітей виконавчого комітету Липецької сільської ради від 14.06.2021 № 43 надала на адресу суду висновок (пояснення) у якому зазначено, що представниками служби у справах дітей в присутності власника будинку гр. ОСОБА_1 , 26.05.2021 року був здійсненний виїзд за адресою: АДРЕСА_1 з метою обстеження житлово-побутових умов та виявлення факту проживання в будинку неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При обстеженні встановлено, що приміщення житлового будинку за вищезазначеною адресою знаходяться у занедбаному стані у зв`язку з тим, що вони тривалий час не використовувалось. Факт проживання осіб в житловому будинку не встановлено. Виявлений факт неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків. Остання протягом останніх двох років знаходиться на заробітках у Польщі, на телефонні дзвінки не відповідає. Неповнолітня проживає у родині дядька гр. ОСОБА_12 за іншою адресою: АДРЕСА_2 та навчається в 11 класі Слобожанського ліцею. Під час бесіди з батьком неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , він заявив про бажання забрати дитину до себе. Дитина під час бесіди виявила бажання проживати разом із батьком.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , що діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 16.06.2021 року.