Справа № 545/3222/21
Провадження № 2/545/1381/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Розсоха Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за порушення виконання грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23.05.2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, стягнуто із ОСОБА_2 на її користь половину суми заборгованості за усіма набутими ними зобов`язаннями за період із 2000 по 2010 роки у розмірі 317540,84 грн.

Оскільки рішення суду до цього часу не виконане, прохає стягнути з відповідача на її користь в межах строку позовної давності інфляційні втрати в розмірі 65603,94 грн. та три відсотка річних в розмірі 28578,68 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 07.10.2021 року провадження по справі відкрито, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату час і місце судового засідання для розгляду справи по суті.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність,позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23.05.2012 року, яке набрало законної сили, розподілено зобов`язання набуті за час спільного проживання однією сім`єю та стягнуто із ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_4 половину суми заборгованості за усіма набутими ними зобов`язаннями у період із 2000 по 2010 роки у розмірі 317540,84 грн. ( а.с. 4-5 ).

19.09.2017 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » ( а.с. 8 ).

Також встановлено, що рішення суду до цього часу не виконане.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від вчинення певної дії ( негативне зобов`язання ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних витрат за невиконання рішення суду, охоплюючи період з 01.10.2018 року по 31.08.2021 року в загальному розмірі 94182,62 грн., яка складається з суми 3% річних від простроченої суми у розмірі 28578,68 грн. та суми індексу інфляції у розмірі 65603,94 грн.

Згідно ч.1 та 2 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок

інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати .

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Наявність судового рішення, яке набрало законної сили підтверджує факт наявності заборгованості у відповідача. Відтак, оскільки виконання судового рішення є обов`язковим, та з огляду на те, що відповідач порушив виконання грошового зобов`язання з виплати заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді інфляційних витрат та 3% річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим для виконання відповідачем, та з огляду на те, що ним порушено виконання грошового зобов`язання з виплати сум заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення боржником виконання рішення суду, що набрало законної сили підтверджена також у наступних постановах ВС у справах: № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, №703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018.

У постанові Верховного суду від 06.08.2018 у справі № 361/7939/2015-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших витрат, а отже позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних.

Оскільки рішенням суду було стягнуто суму в національній валюті, відповідачем рішення не виконано, позивач має право вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних витрат.

Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період з жовтня 2018 року по серпень 2021 року включно:

101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% = 120,66 %

Суму інфляції розраховуємо за формулою:

(сума основного боргу* процент інфляції) /100% - сума основного боргу

(317540,84*120,66%) /100% - 317540,84=65603,94 грн.

Тож інфляційні нарахування на суму простроченого грошового зобов`язання складають 65603,94 грн.

Розрахунок 3% річних:

Розрахунок заборгованості за прострочення виконання грошового зобов`язання здійснений позивачем в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.10.2018 р. по 31.08.2021 р., таким чином кількість прострочених днів виконання зобов`язання становить 1095 календарних днів.

Вираховуємо розмір 3% річних:

(3% / 100%*суму основного боргу*кількість прострочених днів) / 365(кількість днів у році)

(3% /100%*317540,84*1095) / 365 = 28578,68 грн.

Отже, 3 % річних від суми простроченого грошового зобов`язання становлять 28578,68 грн.

Таким чином, загальна сума штрафних санкцій за порушення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем складає: 65603,94 грн. +28578,68 грн. = 94182,62 грн.

Оскільки відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання перед позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних в загальному розмірі 94182,62 грн.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд приходить до наступного висновку.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Тому суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, її складність , обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті , суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, згідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України , суд вважає за необхідне повернути позивачу 50 % сплаченого нею при подачі позову судового збору, а саме 470,92 грн.

Також з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню 50 % понесених нею витрат по сплаті судового збору .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,137,141,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) інфляційні витрати у розмірі 65603,94 грн. та 3 % річних у розмірі 28578,68 грн., а всього - 94182,62 грн. (дев`яносто чотири тисячі сто вісімдесят дві гривні 62 коп.) за порушення виконання грошового зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2470,92 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят гривень 92 коп.).

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, згідно платіжного доручення № 676 від 30.09.2021 року в розмірі 470,92 грн. ( чотириста сімдесят гривень 92 коп. ).

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Путря