ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1300/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивачка), діючи в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , 2011 р.н. (далі також - ОСОБА_2 ), звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3 , відповідач) про усунення перешкод у користуванні власністю - 1/6 частиною квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частиною квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (далі також - спірне майно, спірні квартири), шляхом надання до них доступу та дублікатів ключів, та відшкодування збитків в розмірі 142 354,10 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. Малолітня дочка позивачки ОСОБА_2 набула у власність спірне майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 . Ще одним спадкоємцем за законом та співвласником спірних квартир є батько померлого - відповідач ОСОБА_5 . Позивачка не має можливості користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідач не впускає її до квартир. З цього приводу позивачка неодноразово зверталась до правоохоронних органів, але відповідач нікого до квартир не впустив, будь-яких пояснень не надав. Через незаконні дії відповідача позивачка понесла збитки у вигляді недоодержаних доходів від здачі спірного майна в оренду.

Ухвалою від 06.10.2020 суд відкрив провадження за цим позовом та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання 16.02.2021.

Ухвалою від 16.02.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судове засідання 25.05.2021, яке було відкладене на 20.09.2021 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про розгляд справи.

20.09.2021 від представника позивачки ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації свого представника до суду не направила, пояснень щодо позову не надала.

Відповідач ОСОБА_5 повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованим місцем його проживання.

В судове засідання відповідач не з`явився і правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило, а тому суд відповідно до положень статей 280, 281

ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли, зокрема, 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та ціла квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли в рівних частках його малолітня дочка ОСОБА_2 та батько ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.03.2018 (запис у реєстрі за № 2-393), яким посвідчується право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 09.04.2019, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.07.2019, про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14, 15-26).

Одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (стаття 41 Конституції України), яке знайшло своє закріплення у Цивільному кодексі України (далі - ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Відповідно до положень статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування.

Частина 5 статті 1268 ЦК України визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За обставинами справи установлено, що малолітня ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті батька набула право власності на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

З пояснень позивачки вбачається, що відповідач одноосібно користується спільним майном, а її з дитиною він до квартир не впускає та відмовляється добровільно вирішити виниклий спір, що підтверджується фактами неодноразових звернень позивачки до правоохоронних органів з цього приводу (а.с. 29-31, 32).

Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Особливістю такого позову є відсутність спору з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі та існування перешкод у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Жодних заперечень проти позову та доказів на спростування наведених позивачкою обставин порушення законного права малолітньої ОСОБА_2 на користування спірним майном відповідачем не надано, а відтак суд визнає обґрунтованими вимоги позову про усунення таких перешкод.

З огляду на конкретні прояви неправомірної поведінки відповідача суд вважає ефективним способом захисту порушених прав малолітньої ОСОБА_2 покладення на відповідача обов`язку не чинити позивачці перешкод у користуванні спірним майном, надати доступ до квартир та дублікати ключів від вхідних дверей.

За нормою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у більшому або меншому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначає стаття 1166 ЦК України, згідно положень якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже за змістом наведеної правової норми обов`язковими умовами відповідальності за завдання майнової шкоди у деліктних зобов`язаннях є наявність таких складових: протиправна поведінка відповідача; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина завдавача шкоди, яка може виступати у формах умислу або необережності.

За обставинами справи установлено, що відповідач протиправно перешкоджає позивачці як законному представнику малолітньої співвласниці у користуванні спірними квартирами, а відтак факт його неправомірної поведінки є доведеним.

Згідно з положеннями статей 12, 76-82 ЦПК України, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір.

На підтвердження розміру збитків (упущеної вигоди) позивачкою надано складені суб`єктом оціночної діяльності висновки оціночного дослідження, відповідно до яких за період з 28.06.2017 (дати набуття малолітньою ОСОБА_2 права власності на спадкове майно) по 14.05.2020 (визначену позивачкою дату) середня ринкова вартість місячної оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , становила 8 650 грн, а квартири за адресою: АДРЕСА_3 - 5 250 грн (а.с. 33, 39).

Доказів на спростування встановленої оціночними дослідженнями ринкової вартості оренди спірних квартир відповідачем не надано, а тому вказані висновки суд покладає в обґрунтування свого рішення в частині визначення розміру доходів, які позивачка могла б реально одержати за умови передачі належних їй часток квартир в оренду.

Отже ураховуючи, що малолітня ОСОБА_2 є власником 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та Ѕ частини квартири за адресою; АДРЕСА_1 , розмір завданих позивачці збитків у вигляді упущеної вигоди за 35 місяців порушення права становить 142 354,10 грн (8 650/6)+(5 250/2)х35).

Зважаючи на викладене, вимоги ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачкою судовий збір в сумі 2 264,34 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_1 ) не чинити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 ), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкод у користуванні 1/6 частиною квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частиною квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом надання доступу до цих квартир та дублікатів ключів від вхідних дверей.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) збитки в сумі 142 354,10 грн та судовий збір в сумі 2 264,34 грн, а усього 144 618 (сто сорок чотири тисячі шістсот вісімнадцять) гривень 44 копійки.

Рішення суду набирає законної сили, якщо після закінчення строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: