Справа №430/1226/21
Провадження №2-о/430/153/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа фізична особа підприємець ОСОБА_2 , про встановлення факту припинення трудових відносин, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Станично-Луганського районного суду Луганської області із заявою, в якій просила встановити факт припинення трудових відносин між нею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 01.05.2021 року.

Вивчивши матеріали заяви, судом встановлено, що вона не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Статтею 318 ЦПК України визначено, що у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що має для неї юридичне значення, а саме факт припинення трудових відносин між нею та ФОП ОСОБА_2 .

Зі змісту заяви слідує, що заявниця уклала з заінтересованою особою трудовий договір на виконання роботи кухаря, який був згідно ст. 24 КЗПП України зареєстрований Сімферопольським районним центром зайнятості 05.07.2012 року за №3 без внесення записів до трудової книжки. При цьому наразі заявниці постала потреба реєстрації як безробітної в службі зайнятості та подальшого працевлаштування, у зв`язку з чим і стало необхідним припинення трудових відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року вказує на те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Заявницею, в порушення вимог ст. 318 ЦПК України належним чином не викладений зміст заяви, обставини, якими вона обгрунтовує свої вимоги та до заяви не додані докази, що підтверджують викладені нею в заяві обставини (копія трудового договору), або довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Крім того в резолютивній частині своєї заяви ОСОБА_1 взагалі просить суд встановити факт припинення трудових відносин між нею та ФОП ОСОБА_2 з 01.05.2021 року, при цьому зі змісту заяви та доданих до неї документів не вбачається, що остання працювала кухарем до вказаного часту.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя, також, звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі вищевикладеного, заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа фізична особа підприємець ОСОБА_2 , про встановлення факту припинення трудових відносин залишити без руху.

Надати заявниці для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявниці, що у випадку неусунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява буде повернута.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна