Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2021 Справа №607/22254/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Братасюка В.М.

присяжних Джуринської С.І., Пацалюк Ю.А.

секретаря судового засідання Паславської О.І.

за участю прокурора Живовецької О.А.

представника заявника Било О.М.

законного представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі справу за заявою генерального директора КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробот Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу без його згоди,-

ВСТАНОВИВ:

Генеральний директор КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробот В.В. звернувся із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР без його згоди, для стаціонарного лікування.

В обґрунтування заяви посилається на ту обставину, що є підстави для обґрунтованого припущення про наявність у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу, щообумовлює його неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби.

У судовому засіданні лікар-психіатр КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Било О.М. заяву підтримала і пояснила, що у ОСОБА_3 наявний тяжкий психічний розлад, тому він потребує госпіталізації до психіатричного закладу, внаслідок психічного розладу він не може задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність та надати згоду на лікування у КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, у зв`язку із чим просить заяву задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію ОСОБА_3 у примусовому порядку в КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР без його згоди підтримала.

Законний представник ОСОБА_2 заяву про надання психіатричної допомоги ОСОБА_3 у примусовому порядку підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель Теребовлянського району, с. Золотники, поступив в КПН «ТОКПЛ» ТОР 01.12.2021 року у супроводі матері, повторно в житті, по направленні лікаря амбулаторно- поліклінічного відділення, доставлений бригадою швидкої допомоги та поліцією.

Із змісту заяви про госпіталізацію ОСОБА_3 вбачається, що його було оглянуто комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку про необхідність госпіталізації.

Підставою для висновку були відомості про поведінку гр. ОСОБА_3 , котрі надійшли від матері ОСОБА_2 .

Згідно висновку комісії лікарів - психіатрів, ОСОБА_3 діагностовано: помірну розумову відсталість.

У зазначеному вище висновку комісії лікарів - психіатрів описано, що у пацієнта мовний контакт малопродуктивний, на поставлені запитання відповідає просто, однослівно; мова невиразна, не завжди розуміє зміст простих запитань; словниковий запас малий; розлади сприймання не висловлює; пам`ять знижена; мислення конкретно-образне; емоції нестійкі, прості, мало диференційовані; вольові та адаптаційні процеси ослаблені; інтелект різко знижений; додавання та віднімання на пальцях в межах 10; пише з помилками, пропускає букви; навики самообслуговування не розвинуті, звертається за допомогою до сторонніх; критика знижена.

З анамнезу встановлено, що ОСОБА_3 народився селянській родині, є єдиною дитиною; психопатологічна спадковість не встановлена; вагітність протікала із загрозою викидня; пологи були важкі, народився в асфіксії; з раннього дитинства відставав у психомоторному розвитку від ровесників; ріс хворобливим, в дитинстві переніс бронхіт, пневмонію; в дитинстві в пацієнта діагностовано парапарез, обстежувався та лікувався в обласній дитячій лікарні, отримав соцпенсію по неврології; до 10 років хворів енурезом; в 7 років пішов у ЗОШ, мати відмовилася від навчання у допоміжній школі; закінчив 9 класів ЗОШ, навчання давалось важко; в 2005 році вперше обстежувався та лікувався в КНП «ТОКПНЛ» ТОР; з 2007 року інвалід II гр. довічно; остання виписка - 17.07.2020 р.; вдома отримує Рисперон, Азапін, ВГ, Лс, ЧМТ, венеричні захворювання заперечує; дане поступлення пов`язане з погіршенням психічного стану та вище описаними скаргами.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї, в силу ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У 2006 році ВРУ прийнято Закон «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.17 якого передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України.

Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

З приводу доведеності необхідності надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - госпіталізації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР для стаціонарного лікування, суд зазначає, що саме на державу покладається позитивний обов`язок створювати належні умови надання психіатричної допомоги громадянам, котрі її потребують, виходячи з діагнозу, що поставлений ОСОБА_3 , амнестичних відомостей, виписок із історії хвороби, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_3 , до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробот В.В. слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 33-342, 352, 354 ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Надати психіатричну допомогу в примусовому порядку шляхом госпіталізації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає с.Золотники, Теребовлянського району Тернопільської області, до КПН «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР для стаціонарного лікування.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Головуючий суддя Братасюк В.М.

Присяжні Джуринська С.І.,

Пацалюк Ю.А.