Справа № 526/2298/20
Провадження № 2/526/170/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л. І.

з участю секретаря Синепол С. А.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії, визнання договору укладеним в редакції позивача,

установив:

у провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області перебуває дана цивільна справа.

15 червня 2021 року від позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову внаслідок фактичного виконання відповідачем дій з приєднання об`єкта позивача до ГРМ, в якій просять суд прийняти відмову позивача у даній справі та стягнути з відповідача ПрАТ « Гадячгаз» , відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України, на користь ОСОБА_4 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Січкар О.С підтримала дану заяву та просила її задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заперечували проти задоволення вимог позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, так як ніяких дій, які б давали підстави вважати, що відповідачем задоволено вимоги позивача, у зв`язку з чим він відмовляється від позову, відповідачем зроблено не було.

Відповідно до ч.3 ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Беручи до уваги, що відмова від позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів позивача чи інших осіб, підстав для неприйняття відмови від позову не встановлено, тому суд вважає, що відмову позивача від позову необхідно прийняти, а провадження у справі закрити.

Згідно ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем ОСОБА_4 надано копію угоди №14/2020 від 27.11.2020, укладеної між адвокатом Січкар Ольгою Сергіївною та ОСОБА_4 , ордер №1027459, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.01.2019, акт виконаних робіт (наданих послуг) за угодою про надання правової допомоги від 27.11.2020, у якому вказана фіксована вартість послуг, обумовлена угодою на суму 5000 грн, довідка про отримані кошти в сумі 5000 грн за надану правову допомогу.

Проте, позивач та його представник не надали суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Також позивачем та його представником не надано квитанції про фактичну сплату адвокату витрат за надані послуги, а надана довідка не є належним платіжним документом, зокрема як квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ чи касовий чек.

За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача ПрАТ «Гадячгаз» на його користь витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 142, 206, 255, 256 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Прийняти відмову ОСОБА_4 від позову до Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії, визнання договору укладеним в редакції позивача.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити дії, визнання договору укладеним в редакції позивача.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, із тих самих підстав не допускається.

Повний текст ухвали буде складено 18 червня 2021 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий Л. І. Тищенко