ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

16 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 643/18900/19

провадження № 22-ц/818/5517/21

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості товарів, поставлених на консигнацію за договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено.

На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: сплати судового збору в сумі 14407,50 грн. Роз`яснено, що у разі невиконання зазначених вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

27 жовтня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про звільнення або зменшення, розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

02 листопада 2021 року ухвалою Харківського апеляційного суду клопотання ОСОБА_2 задоволено частково. Зменшено розмір судового збору за подачу апеляційної скарги до 10 000 грн. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: сплати судового збору в сумі 10 000 грн. Роз`яснено, що у разі невиконання зазначених вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

У листопаді 2021 року до апеляційного суду надійшло повторне клопотання ОСОБА_2 про звільнення апелянта від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року. В обґрунтування доводів клопотання щодо звільнення від сплати судового збору ОСОБА_2 зазначає ті ж самі мотиви, що і в клопотанні доданому до апеляційної скарги. До клопотання надано копію довідки ТОВ «Інвест Вуд Трейд» та відомості з ДРФО від 11.11.2021 року. На підставі ст. 136, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Перевіривши та дослідивши обґрунтованість повторно заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржника, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У відповідності до частин 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбачено законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Єдиною підставою для вчинення судом, зазначених у цих нормах дій, є врахування ним майнового стану сторони.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України покладається на заінтересовану сторону (скаржника).

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland". Від 25 липня 2005 року).

Таким чином, основною умовою для звільнення від сплати судового збору є тяжкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими письмовими доказами.

Крім того матеріальний стан залежить і від наявності (відсутності) у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, довідки про склад сім`ї, тощо.

Разом з тим вищевказані положення закону передбачають, що звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру є правом суду, а не його обов`язком.

Обставини, на які посилається апелянт ОСОБА_2 , заявляючи повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору вже були враховані судом при вирішенні питання про відмову у звільненнівід сплати судового збору та при задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору.

З наданого апелянтом повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору не вбачається наявності нових підстав, передбачених ст.8 ЗУ «Про судовий збір».

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

У розумінні положень ст.121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з - іншої.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Як вбачається із судової практики Європейського суду з прав людини, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарна Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у свої рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Матеріали справи свідчать про те, що апелянтом разом з апеляційною скаргою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, в задоволенні якого судом було відмовлено.

В подальшому подано клопотання про звільнення, зменшення або розстрочення сплати судового збору, яке судом задоволено частково та зменшено розмір судового збору.

Натомість судовий збір апелянт не сплатив, а подав ще одне клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ті саме обставини та підстави, що і в раніше поданих клопотаннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що подання клопотання про звільнення від сплати судового збору після вирішення питанння судом аналогічного клопотання та після задоволення клопотання про зменшення розміру судового збоору, спрямована на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Тому такі дії суд вважає зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору слід залишити без розгляду.

Як зазначено вище, копія ухвали Харківського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху для сплати судового збору направлена на адресу апелянта та його представника. Зміст вказаної ухвали від 02 листопада 2021 року було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 05 листопада 2021 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review).

Копія зазначеної ухвали отримана представником апелянта - 08 листопада 2021 року.

Копія ухвали, направлена на адресу апелянта, вказану у апеляційній скарзі, повернулась до суду з позначкою "за закінчення терміну зберігання".

Натомість про наявність ухвали суду від 02 листопада 2021 року апелянт був обізнаний, про що свідчить зміст поданого ним клопотання від 17 листопада 2021 року.

Проте недоліки вказані в ухвалі суду від 02 листопада 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржником, не усунуто, вимоги ухвали у встановлений судом строк і до теперішнього часу не виконані.

Згідно ч. 2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Матеріали справи свідчать про те, що недоліки апеляційної скарги ОСОБА_2 не усунені.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року слід визнати неподаною та повернути апелянту.

Проте повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 44, 185, 357 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Повторне клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості товарів, поставлених на консигнацію за договором - визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова