Справа №443/99/21
Провадження №2/443/882/21
РІШЕННЯ

іменем України

24 червня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача Колтоновського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що їй на праві приватної власності належить вищевказана квартира. Зазначає, що за вказаною адресою зареєстровані батьки позивачки, зокрема батько - ОСОБА_2 , однак більш ніж 5 років відповідач фактично не проживає за даною адресою, не сплачує та не несе витрат на утримання житла. Крім того зазначає, що рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 02.03.2020 року шлюб між її батьками розірвано. Стверджує, що реєстрація відповідача зобов`язує позивача нести матеріальні втрати на оплату комунальних послуг, позбавляє її права отримати субсидію на житлово-комунальні послуги та порушує її конституційні права як власника майна.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, з мотивів викладених у позовній заяві.Просив позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, згідно якого просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає та просить їх задоволити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 187967639 від 07.11.2019 року (а.с.10), квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності: №749 від 07.11.2019 року договір дарування частини квартири (а.с.12).

Відповідно до довідки №3076 від 10.12.2020 року виданої Жидачівським міським виробничим управлінням комунального господарства про те, що ОСОБА_1 має у власності житло за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстровані мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Відповідно до рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 02.03.2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.14-15).

Судом встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 понад один рік, що підтверджується актами обстеження від 21.05.2019 року, 10.01.2020 року та 20.10.2020 року (а.с.16, 17, 18).

Одночасно, як вбачається із поданого клопотання (а.с.38-40), ОСОБА_2 визнав позов в повному обсязі.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Одночасно, статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.2,3 ст.64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ч.1 ст.162 ЖК України).

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм Закону вбачається, що колишній член сім`ї власника житла, зберігає право на користування ним лише у разі продовження проживання у житлі після припинення сімейних відносин, а також зобов`язаний нести витрати по утриманню житла.

Відповідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Як передбачено п.п.4 п.18 Розділу «Реєстрація місця проживання» Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою КМУ від 02.03.2016р. №207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Отже реєстрація особи за певною адресою сама по собі не є підтвердженням її права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та ін.

Відтак, аналізуючи вищевказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад один рік не користуються житловим приміщенням (квартирою), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, та те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вулиці АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 червня 2021 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка