06.12.2021
Справа №642/7676/15-ц
6/642/131/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Балега Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. звернувся до суду із поданням в якому зазначив, що у нього на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження № 57306859 по виконанню виконавчого листа 642/7676/15-ц, виданого 11.03.2016р. Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 482907,24 грн. Виконавче провадження до цього часу не завершене. Джерел доходу, грошових коштів, нерухомого майна боржника не виявлено. На транспортний засіб боржника накладено арешт та оголошено розшук. На адресу боржника виконавцем направлялися виклики, документи та вимога, але боржник їх проігнорував. Боржник добровільно борг не погашає, разом із цим неодноразово перетинає державний кордон України. Заявник просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження права ОСОБА_1 на виїзд за межі України.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. в судове засідання не з`явився, про час та міс це місце розгляду подання повідомлявся належним чином. В поданні просив провести судовий розгляд в його відсутність.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 22.12.2015р. позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Аписджено до солідарного стягнення з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490053953 від 19.12.2007 року у сумі 482907 грн. 24 коп. Також присуджено до стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 грн., тобто по 1827,00 грн. з кожного.

Ленінським районним судом м.Харкова 11.03.2016р. було видано виконавчі листи за даним рішенням №642/7676/15-ц.

Постановою приватного виконавця ВО Харківської обл. Бабенко Д.А. від 26.09.2018р. було відкрито виконавче провадження ВП №57306859 по виконанню виконавчого листа 642/7676/15-ц, виданого 11.03.2016р. Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» вказаних сум.

В процесі виконання, приватним виконавцем було вчинено наступні дії.

26.09.2018 року накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.

21.10.2019 року та 21.10.2020 року накладено арешт на кошти боржника. Кошти на виконання судового рішення з рахунків боржника банківськими установами не списувалися.

Нерухоме майно, яке б було зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 не виявлено, згідно до витягу з відповідних державних реєстрів прав власності.

Направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ГУ ДМС України в Харківській області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, тощо. Відповідно до наданих відповідей установ, до яких вчинялися запити та направлялися вимоги про надання інформації, встановлено, що боржник не має офіційних джерел доходу.

За боржником зареєстровано транспортний засіб, який 18.10.2018 року арештовано та 18.10.2018 року та 21.10.2020 року оголошено у розшук. Дотепер автомобіль не розшукано, в зв`язку звернути на нього стягнення неможливо.

Листами від 06.04.2020 року № 1858, від 08.11.2021 року № 9964 на адресу боржника було направлено вимоги приватного виконавця, доказом чого є відповідні поштові квитанції. Вимогами приватний виконавець зобов`язав боржника з`явитися на прийом, надати декларацію про доходи та майно, пояснення з приводу невиконання судового рішення.

Місце проживання боржника, станом на 03.10.2018р. зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 01.11.2021 року ГУ ДМС України в Харківській області інформувало, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Листом від 26.10.2021 року Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України. Аналіз наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей свідчить про наступне: у 2018 році боржник перетинав державний кордон в обох напрямках 5 разів; у 2019 році - 6 разів; у 2020 році - 5 разів; у 2021 році - 2 рази.

Приватним виконавцем 19.10.2020р. здійснено виїзди за адресою зареєстрованого місця проживання боржника: АДРЕСА_1 . Доступ до житла не надано, боржника та рухомого майна, належного боржнику, не виявлено.

Приватний виконавець зазначає, що наведені обставини свідчать, про наявність у боржника майнових активів, які боржник спрямовує на подорожі, натомість будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, не вчиняє.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 6 Закону № 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на фізичну особу судовим рішенням, а винна поведінка боржника, яка полягає в ухиленні останнього від виконання таких зобов`язань.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Пункт дев`ятнадцятий частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) встановлює, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналізуючи положення статті 441 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями статті 6 Закону № 3857-XII та положеннями Закону № 1404-VIII, слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Під ухиленням від виконання зобов`язання слід розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

Відповідно до вимог частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина п`ята статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що безспірні докази щодо свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язку по сплаті заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Місце реєстрації боржника перевірялося станом на 03.10.2018р. тобто понад три роки тому.

Матеріали подання не містять підтверджень, що жодний із документів, які направлялися приватним виконавцем, був вручений боржнику.

Також матеріали подання містять відомості лише про один вихід державного виконавця за місцем мешкання боржника, при цьому не опитано сусідів і не встановлено, чи дійсно ОСОБА_1 фактично мешкає за даною адресою.

Обмеження у праві виїзду за межі України є крайнім заходом щодо виконання рішення суду, а тому, задоволення подання обмежує конституційні права ОСОБА_1 без достатніх правових підстав для цього.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 352-355, 441 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду на період дії перехідних положень через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Г. Проценко