Провадження № 6/932/220/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2021 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково, в якій просить визнати виконавчий лист №200/16682/15-ц, виданий 22 травня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, таким, що не підлягає виконанню частково.

Також, у поданій заяві ОСОБА_1 просить суд до розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково у справі №200/16682/15-ц, зупинити стягнення, розпочате на підставі виконавчого листа №200/16682/15-ц, виданого 22 травня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29; ідентифікаційний код 00039019) заборгованості за Кредитним договором №126-СВ від 03.09.2010 р. (з урахуванням усіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього) у розмірі 78 985 831,59 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 35 728 900 грн., заборгованості за відсотками 4 108 823,50 грн., неустойки за несвоєчасне повернення кредиту 22 112 649,68 грн., неустойки за несвоєчасну сплату відсотків 997 083,98 грн., інфляційних втрат за кредитом 15 399 155,90 грн., інфляційних втрат за відсотками 639 218,53 грн. та 1 570 766,01 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 1 480 622,13 доларів США, заборгованості за відсотками 90 143,88 доларів США.

В обгрунтування даного клопотання ОСОБА_1 у заяві посилається на те, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа № 200/16682/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз», про стягнення заборгованості. 22.05.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська позивачу видано виконавчий лист № 200/16682/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №126-СВ від 03.09.2010 р. (з урахуванням усіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього) у розмірі 78 985 831,59 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 35 728 900 грн., заборгованості за відсотками 4 108 823,50 грн., неустойки за несвоєчасне повернення кредиту 22 112 649,68 грн., неустойки за несвоєчасну сплату відсотків 997 083,98 грн., інфляційних втрат за кредитом 15 399 155,90 грн., інфляційних втрат за відсотками 639 218,53 грн. та 1 570 766,01 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 1 480 622,13 доларів США, заборгованості за відсотками 90 143,88 доларів США. 04.09.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59951923 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за вказаним виконавчим листом, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження, прийнятою державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_2 як з поручителя на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 126-СВ від 03.09.2010 року в розмірі 78 985 831,59 грн. Тобто, виконання зобов`язання за кредитним договором № 126-СВ від 03.09.2010 року було забезпечено договорами поруки, укладеними між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

На виконання зобов`язання, яке виникло на підставі вищевказаного кредитного договору, ОСОБА_2 були сплачені грошові кошти наступним шляхом: протягом 2017-2020 років у добровільному порядку сплачено загальну суму в розмірі 27 540,00 грн., у період з 01.04.2020 року по 01.04.2021 року було відраховано з заробітної плати та виплачено загальну суму в розмірі 63 681,10 грн., у період з 01.01.2020 року по 01.04.2021 року було відраховано з пенсії та виплачено загальну суму в розмірі 45000,00 грн. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 , який також є поручителем за кредитним договором № 126-СВ від 03.09.2010 року, була частково погашена заборгованість за цим кредитним договором у загальній сумі 136 401,10 грн., в зв`язку з чим частково зменшилася сума заборгованості за вказаним кредитним договором, тому виконавчий лист № 200/16682/15-ц, виданий 22.05.2019 року судом, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню частково.

Розгляд заяви про зупинення виконання за виконавчим документом проведено без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши заяву в частині вимог про зупинення стягнення, розпочате на підставі виконавчого листа №200/16682/15-ц, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суд вважає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частиною 3 ст. 432 ЦПК України передбачено, що до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої Радою Європи 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР (далі - Конвенція про права людини), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини визначено наступне: право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення по справі Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення по справам Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36 та Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаш проти Португалії).

Правила, які регламентують етапи і терміни подачі заяви на судовий розгляд спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і відповідність нормам, а саме, принципу правової визначеності (рішення по справі Canete de Goni v. Spain (Кан`єте де Гоньі проти Іспанії), § 36). Враховуючи вищезазначене, правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту ( рішення по справам Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії) та Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Звольський та Звольстка проти Чехії), § 51).

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням вимог статті 6 Конвенції про права людини.

Вказана практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при розгляді справ судами необхідним є брати до уваги усі доводи та пояснення сторін справи, які мають значення для вирішення відповідного спору, з метою досягнення мети створення та функціонування судової влади - визначення правомірного механізму регулювання будь-якої суперечки із встановленням істинності правовідносин та факту легітимності або нелегітимності дій кожного із учасників спору, із подальшим Гарантуванням прагнення до забезпечення прав та законних інтересів, окрім сторін спору, і будь-яких третіх осіб. Тобто, результатом правосуддя та справедливого рішення у справі як зовнішньої форми вираження правосуддя не може бути порушення прав будь-яких осіб.

У свою чергу, у відповідності до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Окрім вищевикладеного, згідно положень частини 1 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Згідно вимог статті 1 Першого протоколу Конвенції про права людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі «Маркс проти Бельгії», в рішення у якій суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».

У рішенні по справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав.

Рішенням у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії» Європейським судом встановлено, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №200/16682/15-ц, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 200/16682/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз», про стягнення заборгованості.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2017 року, ухваленим у даній справі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №126-СВ від 03.09.2010 р. (з урахуванням усіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього) у розмірі 78 985 831,59 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 35 728 900 грн., заборгованості за відсотками 4 108 823,50 грн., неустойки за несвоєчасне повернення кредиту 22 112 649,68 грн., неустойки за несвоєчасну сплату відсотків 997 083,98 грн., інфляційних втрат за кредитом 15 399 155,90 грн., інфляційних втрат за відсотками 639 218,53 грн. та 1 570 766,01 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 1 480 622,13 доларів США, заборгованості за відсотками 90 143,88 доларів США.

22.05.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська на виконання вказаного рішення суду позивачу видано виконавчий лист № 200/16682/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №126-СВ від 03.09.2010 р. (з урахуванням усіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього) у розмірі 78 985 831,59 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 35 728 900 грн., заборгованості за відсотками 4 108 823,50 грн., неустойки за несвоєчасне повернення кредиту 22 112 649,68 грн., неустойки за несвоєчасну сплату відсотків 997 083,98 грн., інфляційних втрат за кредитом 15 399 155,90 грн., інфляційних втрат за відсотками 639 218,53 грн. та 1 570 766,01 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 1 480 622,13 доларів США, заборгованості за відсотками 90 143,88 доларів США.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2019 року, винесеною державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., відкрито виконавче провадження № 59951923 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за вказаним виконавчим листом.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №200/16682/15-ц, 16.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2017 року, ухваленого у даній справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2019 року, за клопотанням ОСОБА_3 , до набранням рішенням суду законної сили у справі № 200/16682/15-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2017 року по справі № 200/16682/15-ц за нововиявленими обставинами, зупинено стягнення, розпочате на підставі виконавчого листа № 200/16682/15-ц, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська , про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №126-СВ від 03.09.2010 р. (з урахуванням усіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього) у розмірі 78 985 831,59 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 35 728 900 грн., заборгованості за відсотками 4 108 823,50 грн., неустойки за несвоєчасне повернення кредиту 22 112 649,68 грн., неустойки за несвоєчасну сплату відсотків 997 083,98 грн., інфляційних втрат за кредитом 15 399 155,90 грн., інфляційних втрат за відсотками 639 218,53 грн. та 1 570 766,01 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 1 480 622,13 доларів США, заборгованості за відсотками 90 143,88 доларів США.

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду від 14.04.2021 року вищевказана ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2019 року скасована, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа відмовлено. Даною постановою встановлено, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до матеріалів справи, 30.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково, яка прийнята судом. В заяві ОСОБА_1 просить визнати виконавчий лист №200/16682/15-ц, виданий 22.05.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, таким, що не підлягає виконанню частково. В обгрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. 04.09.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59951923 по виконанню вказаного виконавчого листа. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_2 як з поручителя на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 126-СВ від 03.09.2010 року в розмірі 78 985 831,59 грн. На виконання зобов`язання, яке виникло на підставі вищевказаного кредитного договору, поручителем ОСОБА_2 були сплачені грошові кошти наступним шляхом: протягом 2017-2020 років у добровільному порядку сплачено загальну суму в розмірі 27 540,00 грн., у період з 01.04.2020 року по 01.04.2021 року було відраховано з заробітної плати та виплачено загальну суму в розмірі 63 681,10 грн., у період з 01.01.2020 року по 01.04.2021 року було відраховано з пенсії та виплачено загальну суму в розмірі 45000,00 грн. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 була частково погашена заборгованість за вказаним кредитним договором у загальній сумі 136 401,10 грн., в зв`язку з чим частково зменшилася сума заборгованості за вказаним кредитним договором, тому виконавчий лист № 200/16682/15-ц, виданий 22.05.2019 року судом, на думку ОСОБА_4 , підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню частково. Посилаючись на зазначене, ОСОБА_4 зазначає, що продовження стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, розмір якої суттєво зменшився, порушить його права як боржника, тому він просить суд до розгляду вказаної заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково, зупинити стягнення, розпочате на підставі виконавчого листа №200/16682/15-ц, виданого 22.05.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням положень наведеного законодавства та сталої судової практики, заява ОСОБА_4 про зупинення виконання за виконавчим листом №200/16682/15-ц до розгляду його заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково, є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 432 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - задовольнити.

До розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково, у справі №200/16682/15-ц, зупинити стягнення, розпочате на підставі виконавчого листа №200/16682/15-ц, виданого 22 травня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29; ідентифікаційний код 00039019) заборгованості за Кредитним договором №126-СВ від 03.09.2010 р. (з урахуванням усіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього) у розмірі 78 985 831,59 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 35 728 900 грн., заборгованості за відсотками 4 108 823,50 грн., неустойки за несвоєчасне повернення кредиту 22 112 649,68 грн., неустойки за несвоєчасну сплату відсотків 997 083,98 грн., інфляційних втрат за кредитом 15 399 155,90 грн., інфляційних втрат за відсотками 639 218,53 грн. та 1 570 766,01 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 1 480 622,13 доларів США, заборгованості за відсотками 90 143,88 доларів США.

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева