ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1841/21 Справа № 205/6377/19 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулая до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_1

19 квітня 2019 року вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак їй було відмовлено, у зв`язку з неможливістю встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 ; пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 ; відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Зазначає, що ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_2 доглядав та утримував належне їй майно, що свідчить про прийняття ним спадщини померлої ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що своєчасно не прийняла спадщину після смерті батька, оскільки не знала про відкриття спадщини на спадкове майно, просила суд встановити факт того, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити додатковий строк для подання до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 належним чином прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Разом з тим, позивач не довела поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 .

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вона була необізнана про відкриття спадщини, на день відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, що підтверджується показаннями свідків та актом спільного проживання від 15 квітня 2019 року.

Враховуючи, що в частині задоволених позовних вимог про встановлення факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті матері ОСОБА_2 позивач фактично рішення суду не оскаржує, колегія суддів не перевіряє законність судового рішення в цій частині.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с. 8).

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , належним чином прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 (а.с. 9).

19 квітня 2019 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 47 оберт).

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. від 19 квітня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що: неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 ; пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 ; відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 92-93).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила, що вона не знала про відкриття спадщини.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Встановивши, що причини, на які посилалася позивач як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Посилання апеляційної скарги на те, що на час відкриття спадщини позивач проживала разом зі спадкодавцем, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки показання свідків та складений сусідами позивача акт щодо спільного проживання ,не є належними та прямими доказами, приймаючи до уваги, що за місцем проживання померлого позивач не була зареєстрована.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що на день відкриття спадщини вона проживала разом зі спадкодавцем суперечать її доводам про те, що їй було не відомо про відкриття спадщини.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова