Справа № 567/796/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Максимчук Є.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Острозького районного суду із заявою про забезпечення позову, до пред`явлення позову, у якій просить запинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №35768, вчиненого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія "Аланд" заборгованості.

Дослідивши заяву, подану ОСОБА_1 та матеріали заяви, суд дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Однак, в порушення вказаної норми, із заяви про забезпечення позову, поданої ОСОБА_1 , не встановлено підстав її звернення саме до Острозького районного суду Рівненської області, оскільки у своїй заяві вона зазначає про дві адреси її проживання та у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.01.2021 також вказані різні адреси місцезнаходження боржника, одна із яких є м. Київ, а витребувати документи на підтвердження реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у суду немає можливості з огляду на відсутність відповідного клопотання та стислий строк розгляду заяви про забезпечення позову, в цьому разі існує можливість, що буде порушення визначення правил підсудності розгляду цивільних справ.

У відповідності до п.4 постанови ВСУ від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, судом встановлено, що подана заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, що визначені ст.151 ЦПК України, а саме: заявником не зазначені пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд також наголошує на тому, що пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову мають бути зазначені з урахуванням вимог ст.154 ЦПК України.

Згідно з імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.4 ст.153 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

У своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначила, що до суду готується позов про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №35768 від 08.09.2020. За твердженням позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., №35768 від 08.09.2020, яким звернуто стягнення з позивача заборгованості на користь ТОВ Фінансова компанія "Аланд", постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% на погашення боргу, витрат на проведення виконавчих дій, винагороди виконавця.

Разом з тим, копію виконавчого напису нотаріуса, вчиненого відносно неї, заявник до заяви про забезпечення позову не подала. Доказів її письмового звернення до третіх осіб із заявами про ознайомлення з матеріалами справи, що є у їх розпорядженні, з метою отримання відповідних документів, також не надано.

Отже суд вважає, що заява є передчасною, оскільки не маючи доказів вчинення спірного виконавчого напису, суд позбавлений можливості оцінити ризики, про які ОСОБА_1 зазначила у своїй заяві, та забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом, який суд не має можливості дослідити, що дало б змогу вважати, що ОСОБА_1 дійсно звернеться із даним позовом до суду, і слугувало б підтвердженням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На думку суду, саме по собі посилання заявника на унеможливлення подальшого виконання рішення, прийнятого за результатами поданого нею позову, у разі невжиття заходів забезпечення позову, не є достатньою правовою підставою для вжиття таких заходів.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наявність у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначених вище недоліків, та те, що суд не має можливості прийти до однозначного висновку про підставність заяви та необхідність застосування такого заходу, що запропонований заявником, та його співмірності як виду забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заяву слід повернути заявнику.

При цьому, заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, звернутися до суду з заявою про забезпечення позову повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив

повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.