22-ц/804/1720/21
263/9453/20

Єдиний унікальний номер 263/9453/20
Номер провадження 22-ц/804/1720/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Пономарьової О.М., Попової С.А.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 квітня 2021 року у складі суду Васильченко О.Г., по цивільній справі про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

03 серпня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Позовна заява, мотивована тим, що 29.11.2018 року об 11 год. 20 хв. відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Хюндай» д.н. НОМЕР_1 , на перехресті пр. Металургів з вул. Готфейською в Центральному районі м Маріуполя, не був уважним, перед розворотом ліворуч не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився у безпеці маневру, скоїв зіткнення з попутним автомобілем марки «Фольцваген» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який в результаті ДТП отримав механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду від 19.11.2019 року у справі № 263/17002/18 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП через наявність в його діях порушень п.п. 10.1.1.4. ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного т/з ТОВ «ЕК Укравтоекспертиза №264 від 15.01.2019 року встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «Фольцваген» д/н НОМЕР_2 на дату пошкодження складає 211.505,92 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля дорівнює 115.404,36 грн., а з урахуванням фізичного зносу 50.375,62 грн.

Крім того позивачем понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 квітня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову до ПрАТ «Страхова група «ТАС», суд першої інстанції виходив з того, що позивачка пропустила термін подачі заяви про страхове відшкодування, обмежений роком, і в силу п. 37.1.4. ст. 37 вказаного Закону України, втратила право на отримання страхового відшкодування.

Відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела в судовому засіданні вимоги про відшкодування шкоди на суму 115.404.36 грн, внаслідок відсутності доказів використання нових деталей при проведенні ремонту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даним рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, підписану представником ОСОБА_2 , в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі неподання до страхової компанії заяви про страхове відшкодування, протягом року з моменту ДТП, внаслідок чого у страховика відповідно до ст. 37 Закону не виникає обов`язку з виплати страхового відшкодування, то відшкодування шкоди повинен здійснити відповідач ОСОБА_3 на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки саме він є завдавачем шкоди.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачка ОСОБА_1 її представник ОСОБА_2 та представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» в суд апеляційної інстанції не з`явилися. Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Обговоривши клопотання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , які повторно не з`явилися в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідач ОСОБА_3 скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначив незгоду з її доводами, обґрунтувавши численним посиланням на позиції Верховного Суду. Колегія суддів апеляційної інстанції заперечення відповідача проаналізувала та дійшла висновків, що заперечення є слушними, проте вони стосуються окремих подій, а не ситуації, яка склалась між сторонами в цілому.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

29 листопада 2018 року об 11:20 годині на перехресті пр. Металургів та вул. Готфейська у м. Маріуполі Донецької області за участю транспортних засобів «Хюндай Елантра» д.н.з. НОМЕР_1 та «Фольцваген» LT 35 д.н.з. НОМЕР_2 . сталась ДТП, внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відносно водія транспортного засобу «Хюндай Елантра» (HYUNDAI ELANTRA) д.н.з. НОМЕР_1 гр.. ОСОБА_3 працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №086808 від 29.11.2018 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2019 року у справі №263/17002/18 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Між відповідачем ОСОБА_3 з одного боку та ПАТ «Страхова група «ТАС» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердження чого є Поліс № АК/9430931 від 23.04.2018 року, термін дії якого з 05.05.2018 року до 04.05.2019 року, передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Фольцваген» д/н НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1 .

Згідно звіту за №264 від 15.01.2019 року про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного т/з ТОВ «ЕК Укравтоекспертиза», ринкова вартість автомобіля марки «Фольцваген» д/н НОМЕР_2 , 2003 року випуску, на дату пошкодження складає 211.505,92 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля дорівнює 115.404,36 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу дорівнює 50.375,62 грн.

Позивачем суду надані направлені на адресу АТ «СГ`ТАС» копії повідомлення про ДТП від 04.12.2018 року та заяви про страхове відшкодування від 17.12.2019 року.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі Закону № 1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: - навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася 29 листопада 2018 року, з заявою про виплату страхового відшкодування позивачка звернулася до страховика 04 грудня 2019 року, а з даним позовом до суду звернулася 03 серпня 2020 року, таким чином звернення позивачки з заявою до страховика про виплату страхового відшкодування та з позовом до суду відбулися зі спливом річного строку після ДТП, тобто з пропуском строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 753/5293/16-ц, строк, зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV, є присічним і поновленню не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відшкодування спричиненої шкоди з ОСОБА_3 .

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-ІV) (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону № 1961-IV, є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону № 1961-IV, є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей.

Як було встановлено судом першої інстанції, згідно звіту за №264 від 15.01.2019 року про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного т/з ТОВ «ЕК Укравтоекспертиза», вартість відновлювального ремонту автомобіля у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали складає 115.404,36 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу дорівнює 50.375,62 грн.

Оскільки ПДВ відшкодовується лише після надання доказів ремонту транспортного засобу, які в матеріалах справи відсутні, то з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути різницю між вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування ПДВ та вартістю відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу, яка дорівнює: 44.162,87грн.(115404,36 грн - 20865,87грн/ПДВ/ - 50.375,62 грн.)

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин доводи позивачки про незаконність судового рішення є частково обґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції в повному обсязі, позивачкою не надано.

При розгляді даної справи суд враховує, що нормами ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на позиції Верховного Суду висловленій в постанові від 22квітня 2021 року у справі № 754/5626/19.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте не повно та не всебічно дослідив обставини та наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов помилкових висновків в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення шкоди з ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції повинно бути частково скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі та постановлено нове.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивач понесла витрати на сплату судового збору за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 2950,10грн(1180,04грн +1770,06), оплатила вартість звіту ТОВ «Експетна компанія «Укравтоекспертиза» в сумі 2600грн., понесла витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00грн., загальна сума судових витрат дорівнює 10.586,17грн.

З огляду на вказане, у відповідності до положень ч.1 ст141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а оскільки позовні вимоги слід задовольнити на 38,27%, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в сумі 4051,11грн.

Повний текст постанови виготовлено 29 червня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 квітня 2021 року скасувати в частині відмови позовних вимог про відшкодування майнової шкоди до ОСОБА_3 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 44.162,87грн. та судові витрати в сумі 4051,11грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав, протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: О.М. Пономарьова

С.А. Попова