Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О., за участі секретаря судового засідання Ситнік О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка була співвласником будинку АДРЕСА_1 . 20.09.2016 року він звернувся до нотаріуса для отримання спадщини. Він є єдиним спадкоємцем. Між тим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на належне йому майно. На підставі наведеного просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на будинок АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про визнання позовних вимог та можливість розгляду справи за її відсутності.

Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . (відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 )

20.09.2016 року позивач звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на частину спадкового майна та неможливістю видати дублікат правовстановлюючого документи договору дарування, у зв`язку з тим, що архівні документи Третьої маріупольської державної нотаріальної контори за період з 1944 по 1996 року були передані на постійне зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву (м. Донецьк). У зв`язку з проведенням ООС на території Донецької області наряд договорів дарування не може бути передано з Донецького обласного державного нотаріального архіву до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори.

Відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 09 червня 1958 року, будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 у частці 29/100.

Відповідно до Листа ККП «Міське Бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 24.03.2021р. за № 820 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить: 29/100 часток ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 09.06.1958 року р-р. № 4-4436, з числом кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого Іллічівською жданівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у Жданівському БТІ 18.07.1962р. за реєстровим № 16974; 71/100 часток ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 07.08.1962р. р-р. № 8185, посвідченого Третьою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у Жданівському БТІ 14.08.1962р. за реєстровим № 16974.

Згідно наданих свідоцтв про смерть: ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (№ НОМЕР_2 , актовий запис №73), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (№ НОМЕР_3 , актовий запис №467).

Заповітом від 07 квітня 1988 року, ОСОБА_4 заповіла належну їй частину житлового будинку з належними до нього надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_3 ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 мешкала у будинку АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_4 , фактично володіла спадковим майном, фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору дарування від 07.08.1962р. ОСОБА_2 отримала право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 71/100 частку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 була єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. До складу будинку в цілому входить: житловий будинок літ. А-1, нежитлова прибудова літ.А1-1, тамбур літ. а-1, літ. а1-1, погріб літ. А/п, ганок літ.а2, сарай літ. Б-1, убиральня літ. В-1, літній душ літ. Г-1, огорожа № 1, вимощення І, житлова площа 27,8 кв. м, загальна площа 79,6 кв. м.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України.

Згідно до ст. 527 Цивільного Кодексу Української РСР 1963р. спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Визначено ст. 548 Цивільного Кодексу Української РСР 1963р. що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно до ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР 1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті матері. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не має.

Згідно до п.23.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріусу в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно до п.3.1. розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392ЦК).

Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивача відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв`язку з чим його права підлягають захисту в судовому порядку.

Враховуючи той факт, що на теперішній час спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через те, що архівні документи нотаріальної контори передані до державного нотаріального архіву у м. Донецьк і доступ до обласного нотаріального архіву відсутній, суд вважає що позовна вимога про визнання права власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 527, 548, 549 Цивільного Кодексу Української РСР 1963р., ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1218,1221,1223, 1268, 1269, 1297 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (загальна площа будинку 79,6 кв.м., житлова площа 27,8 кв.м), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва