Провадження № 22-ц/802/1388/21 Категорія: 79 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С. І.,

секретар с/з Савчук Т.Ф.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Соколової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що він з 1985 працював у виробничому підрозділі «Радошинський піщаний кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» ПАТ «Українська залізниця» (на час звільнення на посаді начальника виробничого підрозділу). Згідно з наказом №102-ос/тр від 10 червня 2020 року його було звільнено із займаної посади на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Позивач вважає, що його з роботи звільнили незаконно, оскільки переконаний, що рішення про його звільнення прийнято неуповноваженою особою, таке рішення не було погоджено з правлінням АТ «Українська залізниця», позивач не є посадовою особою в розумінні пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП.

Крім того, позивач зазначав, що внаслідок незаконного звільнення з роботи відповідачем йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 5000 грн.

Посилаючись на зазначені обставинами, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) № 4/ос про припинення трудового договору (контракту) від 10 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи, виданого виконуючим обов`язки керівника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» Кіндером Г. О., наказ (розпорядження) №102-ос/тр від 10 червня 2020 року директора філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника виробничого підрозділу «Радошинський піщаний кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» ПАТ «Українська залізниця», поновити його на роботі з 10 червня 2020 року та стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, 5000 грн моральної шкоди та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено скасувати наказ (розпорядження) № 4/ос виконуючого обов`язки керівника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Кіндера Г. О. від 15 травня 2020 року про припинення трудового договору (контракту) від 10 червня 2020 року, яким ОСОБА_1 10 червня 2020 року звільнено з посади начальника виробничого відділу «Радошинський кар`єр» у зв`язку з припиненням повноважень за пунктом 5 статті 41 КЗпП України на підставі наказу філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 11 червня 2020 року.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 331369,51 грн, моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в дохід держави 840,80 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала і просила скаргу задовольнити, позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача з таких підстав.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом за матеріалами справи встановлено, що з 09 вересня 1985 року позивач працював у відповідача у виробничому підрозділі «Радошинський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» (т.1, а.с. 29-31).

15 лютого 2007 року ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Радошинського кар`єроуправління Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України», про що начальником Управління прийнятий відповідний наказ (т.1, а.с. 14).

З 14 грудня 2015 року ОСОБА_1 переведено на посаду начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» на підставі наказу виконуючого обов`язки начальника філії ЦУП ПАТ «Укрзалізниця» №303/ос (т.1,а.с.15).

Згідно з наказом директора філії «ЦУП» ПАТ «Укрзалізниця» №204-ос/тр від 16 вересня 2018 року начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр» філії «ЦУП» ПАТ «Укрзалізниця» Присаду І. В. з 20 вересня 2018 року вважати таким, що працює за безстроковим трудовим договором за основним місцем роботи з посадовим окладом згідно з штатним розписом (т.1, а.с. 16,36).

Судом також встановлено, що 10 червня 2020 року директором філії «Центр управління промисловістю» Османом О. Л. виданий наказ № 102-ос/тр про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку (т.1, а.с. 27).

Цього ж дня 10 червня 2020 року виконуючим обов`язки керівника підприємства Кіндером Г.О. прийнятий наказ (розпорядження) № 4/0С про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням повноважень на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України згідно з наказом директора філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» №102-ос/тр від 10 червня 2020 року (т.1,а.с.28).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що його звільнили з роботи з порушенням норм трудового законодавства, а тому просив суд поновити його на попередній роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ про звільнення позивача з роботи прийнятий неуповноваженою особою, а також дійшов висновку, що позивача звільнили з роботи в період його тимчасової непрацездатності і без згоди виборного органу профспілкової організації.

Такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням вимог закону.

За змістом статті 99 ЦК України виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

У рішенні Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 зазначено, що зміст положень статті 99 ЦК України треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу припинити повноваження члена виконавчого ним органу щодо виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, збудь-яких підстав.

Водночас пунктом 5 статті 41 КЗпП України передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Тлумачення пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України свідчить про те, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення запобігання негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

У своїй постанові № 5 від 26 квітня 2002 року Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що організаційно - розпорядчими обов`язками (наявність яких є характерними для поняття «посадова особа») є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами) їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири, тощо).

Судом при цьому встановлено, що ОСОБА_1 станом на день звільнення з роботи займав посаду начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до підпункту 2 пункту 18 статуту Акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2018 року № 938), товариство утворює філії, представництва та інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень (т.1, а.с. 37-78).

Згідно з пунктом 5.1 Положення про виробничий підрозділ «Радошинський кар`єр» філії «Центр управління акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом філії «ЦУП» АТ «Укрзалізниця» від 01 серпня 2019 року № ЦУП-4/149, керівництво виробничим підрозділом здійснюється керівником виробничого підрозділу, який призначається на посаду директором філії за погодженням з товариством у встановленому порядку та шляхом видання відповідного наказу, з дотриманням вимог чинного законодавства про працю. Звільнення з посади керівника виробничого підрозділу здійснюється наказом директора філії з дотриманням вимог чинного законодавства про працю. Згідно з пунктами 5.2, 5.3 цього Положення керівник виробничого підрозділу діє на підставі довіреності виданого філією та підпорядкований директору філії, під час здійснення своїх посадових обов`язків керується рішеннями товариства, філії в межах повноважень та несе відповідальність за невиконання та неналежне виконання цих рішень (а.с.120-106).

Отже, позивач ОСОБА_1 , як начальник виробничого підрозділу «Радошинський піщаний кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця», обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а тому відносився до категорії посадових осіб і на нього поширювалася дія пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Відповідно до пунктів 5.1 Положення про філію «Центр управління промисловістю АТ «Українська залізниця» керівництво філією відповідно до статуту товариства та цього Положення здійснюється директором філії. Призначення та звільнення директора філії та інших працівників філії, посади яких зазначені в затвердженій номенклатурі посад АТ «Українська залізниця», на які призначення та звільнення проводиться за рішенням правління акціонерного товариства, здійснюється правлінням товариства відповідно до статуту та внутрішніх документів товариства. Керівники структурних підрозділів філії, окрім тих, посади яких зазначені в номенклатурі посад, призначаються директором філії за погодженням відповідних департаментів, управлінь апарату управління товариства згідно з розподілом функціональних повноважень відповідно до встановленого порядку (т.1, а.с. 86).

Директор філії на підставі довіреності та у межах своїх повноважень приймає на роботу та звільняє працівників філії згідно зі штатним розписом та номенклатурою посад з урахуванням пункту 5.1 Положення про філію, укладає, змінює та розриває трудові договори, приймає рішення з питань оплати праці та обліку робочого часу працівників філії, застосовує заходи заохочення та/або притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників філії відповідно до встановленого порядку (підпункт 5 пункту 5.5 Положення про філію) (т.1 , а.с. 87).

Судом за матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» 10 червня 2020 року у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи відповідно до пункту 5 статті 41 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку на підставі наказу директора філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» від 10 червня 2020 року (т.1, а.с. 27), який за довіреністю та у межах своїх повноважень приймає на роботу та звільняє працівників філії згідно зі штатним розписом та номенклатурою посад.

В судовому засіданні також встановлено, що 10 червня 2020 року ОСОБА_3 , на якого наказом директора філії «ЦУП» АТ «Українська залізниця» Османом О. Л. покладеного виконання обов`язків начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр», видав наказ (розпорядження) № 4/ос про припинення трудового договору (контракту), згідно з яким ОСОБА_1 звільнений з посади начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр» у зв`язку з припиненням повноважень за пунктом 5 статті 41 КЗпП України за наказом директора філії «ЦУП» АТ «Українська залізниця» № 102-ос/тр від 10 червня 2020 року.

Отже, як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника виробничого підрозділу за наказом директора філії «Центр управління промисловістю» ОСОБА_4 від 10 червня 2020 року з виплатою вихідної допомоги в розмірі шестимісячного середнього заробітку, який уповноважений приймати на роботу та звільняти з роботи працівників філії.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач був звільнений з роботи за наказом неуповноваженої на це особи.

Колегія суддів також не погоджується з висновками про те, що відповідача було звільнено з роботи в період його тимчасової непрацездатності.

За положеннями частини 3 статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

За матеріалами справи судом встановлено, що 10 червня 2020 року о 08 годині 05 хвилин ОСОБА_1 був на прийомі у сімейного лікаря Голобської АЗПС, про що була видана відповідна довідка (т.1, а.с. 22), і лише 11 червня 2020 року ОСОБА_1 був виданий листок непрацездатності про те, що він звільнений від роботи з 11 червня 2020 року до 16 червня 2020 року (т.1,а.с.23). Крім того, судом встановлено, що 10 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 відбув у відрядження в місто Київ до філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» і саме в цей день 10 червня 2020 року директор філії видав наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи (т.1,а.с.17-21).

Отже, позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи не в період його тимчасової непрацездатності.

Згідно з абзацом 8 частини 1 статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представництва) допускається в тому числі у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

При цьому судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді начальника виробничого підрозділу «Радошинський кар`єр філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця», тобто працював керівником відокремленого підрозділу, а тому розірвання трудового договору з ним допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

З врахуванням наведених обставин справи суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника виробничого підрозділу «Радошинський піщаний кар`єр» філії «Центр управління промисловістю» АТ «Українська залізниця» з дотриманням норм трудового законодавства, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в позові ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді