№ 201/8711/17
провадження 2-зз/201/124/20
УХВАЛА

14 червня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання позивачів про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Екопрон-Юг», ОСОБА_3 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кошляк Наталії Едуардівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування та поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ТОВ ВКФ «Екопрон-Юг», ОСОБА_3 , про визнання недійсним договір купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та реєстрація права власності на приміщення, вирішити питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2017 року по справі вжито заходи забезпечення позову.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення 11 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 01 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою «Екопрон-Юг» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк Наталією Едуардівною і зареєстрований в реєстрі за № 639.

Скасувано запис про державну реєстрацію права власності на приміщення 11 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_3 та поновити запис про державну реєстрацію права власності на приміщення 11 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою «Екопрон-Юг».

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Екопрон-Юг» (49000, місто Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 11, квартира 56, ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) сплачений ними судовий збір у сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. пропорційно по 640 (шістсот сорок) грн. із кожного.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року рішення Жовтневого районного суду від 12 квітня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою від 12 травня 2021 року Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду прийнято відмову ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-Комерційна Фірма «Екопрон-Юг» від касаційної скарги на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року.

Позивачі 09 вересня 2020 року звернулися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 10 статті 158 ЦПК України передбачено, що у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи і клопотання, надані та добуті докази, суд вважає можливим скасувати арешт на приміщення № 11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яке належить на праві власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювати дії, направлені на відчуження приміщення № НОМЕР_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, позовні вимоги задоволено, а постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року рішення Жовтневого районного суду від 12 квітня 2018 року залишено без змін. Ухвалою від 12 травня 2021 року Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду прийнято відмову ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-Комерційна Фірма «Екопрон-Юг» від касаційної скарги на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, також слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси сторін, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного відсутні передбачені законом підстави для подальшої наявності таких заходів забезпечення позову.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що клопотання є мотивованим та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги будь-які заперечення інших осіб щодо зазначеного, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаного клопотання, оскільки воно ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстави для його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 259, 260-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивачів про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати арешт на приміщення № 11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яке належить на праві власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та заборонити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювати дії, направлені на відчуження приміщення № НОМЕР_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , що вжито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2017 року.

Ухвала набрала законної сили 14 червня 2021 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А Антонюк