Справа № 496/5289/20
Провадження № 2/496/177/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді Трушиної О.І.

за участю секретаря Жаріт Ю.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальні збитки у розмірі 55214 грн., моральну шкоду у розмірі 75000 грн., а також судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.08.2020 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Subaru Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одеса була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого належний йому автомобіль «Hyundai i30» реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02.20.2020 року відповідача визнано винним дорожньо-транспортній пригоді. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правової відповідальність транспортного засобу відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», у зв`язку з чим він, з метою отримання відшкодування звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з відповідною заявою. 04.11.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відшкодувало йому шкоду у розмірі 88409,22 грн. Так, було визначено вартість відновлювального ремонту 258807, 91 грн, ринкову вартість автомобіля «Hyundai i30» станом на 25.09.2020 року 170039,22 грн. Вартість автомобіля у пошкодженому стані 83950 грн, який було реалізовано за даною ціною до 09.11.2020 року. Крім того, було витрачено на евакуацію автомобіля 4920 грн. Таким чином, 04.11.2020 року він отримав в рахунок відшкодування матеріальних збитків за пошкоджений автомобіль 170039 грн, з яких: 83950 грн вартість автомобіля, який було реалізовано у пошкодженому стані. Страхова компанія йому виплатила 88409,22 грн, з яких: 86089 грн в рахунок відшкодування вартості автомобіля, 2320 грн в рахунок додаткових виплат, франшиза становить 2600 грн. На час відшкодування шкоди у розмірі 170039 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків за пошкоджений автомобіль дана сума була еквівалентна 5945 доларів США, тоді як на час придбання автомобіля «Hyundai i30» наприкінці грудня 2019 року за ціною 168000 грн, долар США був 23,29 грн, що становило 7213 доларів США. Крім того, після придбання автомобіля він здійснив його ремонт на суму 14631,93 грн, що еквівалентно на той час 628 доларів США. Враховуючи, що залишилися невідшкодованими збитки, яких він зазнав у результаті пошкодження транспортного засобу у розмірі 1896 доларів США, що на теперішній час становить 52614 грн, а також франшиза у розмірі 2600 грн, просить стягнути вказану суму з відповідача на його користь, а також моральну шкоду у розмірі 75000 грн, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав душевних страждань, травм, його стан здоров`я потребує подальшого лікування. Оскільки відповідач відмовляється добровільно відшкодувати шкоду, позивач звернувся з позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому пояснив, що розмір відшкодування моральної шкоди є спів мірним, оскільки позивач у дорожньо-транспортній пригоді отримав тілесні ушкодження, пошкодив власне майно, що безумовно негативно вплинуло на його моральний стан та призвело до душевних страждань. Крім того, позивач проходив лікування, що призвело до зміни його звичайного укладу та способу життя, а тому належною сумою відшкодування моральної шкоди буде сума, зазначена у позовних вимогах.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн, подав відзив на позов, в якому просив задовольнити позовні вимоги частково, в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві. При цьому пояснив, що тілесні ушкодження, які отримав позивач у дорожньо-транспортній пригоді мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також вказав, що матеріальні збитки позивачу відшкодувала страхова компанія, саме суму, яка необхідна для ремонту автомобіля, вартість ремонту у розмірі 14631,93 грн не доведена, натомість експертом була визначена дійсна вартість ремонту.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 25.08.2020 року о 05:35 год., в м. Одеса, керуючи а/т «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Преображенській, при виїзді на перехрестя з вул. Жуковського на заборонений червоний сигнал світлофору, не надав переваги в русі a/т «Hyundai i30» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався з правого боку на дозволений зелений сигнал світлофору, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02.10.2020 року (а.с. 7). Вказана постанова набрала чинності.

Позивач вказує, що він придбав автомобіль «Hyundai i30» наприкінці грудня 2019 року за ціною 168000 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу 5152/2019/1825783 (а.с. 9-10), що за курсом НБУ становило 7213 доларів США та після придбання автомобіля він здійснив його ремонт на суму 14631,93 грн, згідно акта виконаних робіт від 18.12.20219 року № БТ000000031 (а.с. 11) та від 24.12.2019 року № БТ000000274 (а.с. 12), що за курсом НБУ становило 628 доларів США, а тому залишилися невідшкодовані збитки, які він зазнав в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1896 доларів США, що за курсом НБУ становить 52614 грн, а також франшиза у розмірі 2600 грн.

Так, згідно листа ПАТ «СК «Українська страхова група» № ПСЦВ-3058 від 10.12.2020 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована ПАТ «СК «Українська страхова група» і згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-182277501 від 21.01.2020 р., з франшизою у розмірі 2600 грн. страховиком, на підставі отриманих в процесі врегулювання документів по визначенню суми матеріального збитку та додаткових витрат автомобіля «Hyundai i30» реєстраційний номер НОМЕР_2 , відшкодовано позивачу 88409,22 грн. Страхове відшкодування здійснено 04.11.2020 року (а.с. 13, 14).

При цьому у вказаному вище листі зазначено, що ринкова вартість автомобіля «Hyundai i30» на дату дорожньо-транспортної пригоди 25.08.2020 року складає 170039,22 грн, вартість автомобіля в пошкодженому стані складає 83950 грн, додаткові витрати на евакуацію та зберігання на спецмайданчику складають 4920 грн.

Відповідно до висновку фахівця № 49 в галузі судової медицини від 30.09.2020 року, на підставі судово-медичного обстеження ОСОБА_3 , 1972 року народження, у останнього малися наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин лобної та скулоорбітальної області зліва, садна лівого передпліччя, синець області правого колінного суглобу, забій лівої гомілки в верхній третині. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП та могли бути спричинені 25.08.2020 року. Зазначені тілесні ушкодження мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 15-16).

Отже, ОСОБА_3 зазнав майнової шкоди у вигляді витрат на відновлювальний ремонт належного йому на праві власності транспортного засобу та витрат на діагностику отриманих тілесних ушкоджень та амбулаторне лікування, згідно довідок (а.с. 17, 18, 19, 20).

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.).

Ч. 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

З п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України вбачається, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Як передбачено ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до ст. 36.6 вказаного вище Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Фактично звернувшись із позовом до особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді, позивач посилається на те, що наприкінці грудня 2019 року він придбав автомобіль за ціною 168000 грн, що за курсом НБУ становило 7213 доларів США та після придбання автомобіля він здійснив його ремонт на суму 14631,93 грн, що за курсом НБУ становило 628 доларів США, а тому залишилися невідшкодовані збитки, які він зазнав у результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1896 доларів США, що за курсом НБУ становить 52614 грн.

Натомість вартість автомобіля у стані пошкодження за даними страховика становить 83950 грн, а ринкова вартість на дату дорожньо-транспортної пригоди 25.08.2020 року складає 170039,22 грн.

Наведені питання уміщуються в поняття здійснення страховиком розрахунку страхового відшкодування, у даному випадку шляхом виплати страхової суми, як різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає, що позовні вимоги з посиланням на зміну курсу долара США по відношенню до гривні є необґрунтованими та недоведеними, оскільки майнова шкода була заподіяна у гривні, а тому підлягає стягненню саме у цій грошовій одиниці.

Беручи до уваги ті обставини, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, у зв`язку з чим завдано матеріальну шкоду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму франшизи у розмірі 2600 грн, у задоволенні іншої частини грошових коштів слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 75000 грн, при цьому обґрунтовує її стражданнями, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу.

Разом з цим, суд вважає, що позивачем не надано докази, що підтверджують розмір завданої шкоди, а також докази того, з яких міркувань він виходив, визначаючи суму моральної шкоди в розмірі 75000 грн, належного розрахунку розміру моральної шкоди позивачем не надано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Саме така сума, на думку суду, є співмірною з понесеними позивачем моральними стражданнями.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 9800 грн.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Терещенко О.І. та позивачем був укладений договір про надання правової допомоги від 19.11.2020 року.

Відповідно до акту приймання-виконання виконаних робіт позивач поніс витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги від 19.11.2020 року на загальну суму 9800 грн.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в сумі 571,98 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір на розмір сплачених судових витрат та поділено на розмір заявлених позовних вимог:7600 грн*9800 грн/130214 грн), у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданого платіжного доручення від 16.12.2020 року (а.с. 4), позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору, пропорційна розміру задоволених вимог, а саме 49,07 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 7600 грн*840,80 грн/130214 грн). При цьому суд враховує роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-266 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальні збитки у розмірі 2600 грн, моральну шкоду у розмірі 5000 грн, судовий збір у розмірі 49,07 грн та судові витрати, пов`язані із розглядом справи-витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 571,98 грн, а всього 8221,05 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 16.06.2021 року.

Суддя О.І. Трушина