22-ц/804/1418/21
266/5017/20

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 266/5017/20

Номер провадження 22-ц/804/1418/21

29 червня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Лісового О.О.,

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації

«Маріупольгаз»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року, повний текст якої складено 19 березня 2021 року, постановлену у складі судді Шишиліна О.Г.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2020 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації

«Маріупольгаз» (надалі: ПАТ «Маріупольгаз») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитого не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «Маріупольгаз» про захист прав споживача, в якому просив поновити йому строк для подання зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Маріупольгаз» до нього про стягнення вартості спожитого не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в розмірі 139 380,97 гривень; зобов`язання ПАТ «Маріупольгаз» за власний рахунок поновити газопостачання за адресою споживача, усунути порушення, а саме несанкціонований заглушений газопровід, припинити зловживання своїми правами під час надання комунальної послуги з розподілу газу за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ПАТ «Маріупольгаз» на його користь компенсацію за безпідставне припинення газопостачання у сумі 878,20 гривень та моральну шкоду у розмірі 56 676 гривень.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку для пред`явлення зустрічного позову та у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Маріупольгаз» про захист прав споживача, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування завданих збитків, моральної шкоди.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням строку її подання, передбаченого частиною першою статті 193 цього Кодексу, поважних причин пропущення якого відповідачем не наведено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та повернути справу на новий судовий розгляд.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки причинам пропуску строку на звернення до суду з зустрічним позовом, які зазначив відповідач, зокрема тому, що у 2019 році він переніс ішемічний інсульт головного мозку та перебуває у важкому стані здоров`я, постійно знаходиться на амбулаторному лікуванні, втратив працездатність, у зв`язку з чим йому встановлена ІІІ група інвалідності. Крім того, скаржник посилався на те, що не має спеціальних знань в галузі права, а тому не мав можливості самостійно скласти зустрічну позовну заяву з належним правовим обґрунтуванням.

Доводи і заперечення інших учасників справи.

Позивач своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 15 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження за позовом ПАТ «Маріупольгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитого не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в сумі 139 380,97 гривень. Цією ж ухвалою надано відповідачу 15 денний строк з дня вручення ухвали для подання відповідачем відзиву на позовну заяву. Судове засідання було призначене на 24 листопада 2020 року, роз`яснено, що відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов (а.с.28).

Копія даної ухвали була отримана відповідачем ОСОБА_1 21 жовтня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.30).

10 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву ПАТ «Маріупольгаз» (а.с 32-34).

21 грудня 2020 року відповідач через канцелярію суду подав зустрічний позов до ПАТ «Маріупольгаз» про захист прав споживача, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування завданих збитків, моральної шкоди та з інших питань, який був зареєстрований в окремому судовому провадженні під № 266/6363/20.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відмовляючи відповідачу ОСОБА_1 у поновленні пропущеного процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено будь-якої підстави, яка перешкоджала останньому звернутись у встановлений законом строк із зустрічним позовом, зокрема разом із відзивом на позовну заяву.

З такими висновками місцевого суду погодитись не можна з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 , як на підстави пропуску строку на подання зустрічного позову посилався на те, що 28 липня 2019 року переніс ішемічний інсульт головного мозку та перебуває у важкому стані здоров`я, постійно знаходиться на амбулаторному лікуванні, втратив працездатність, в нього розвилась хвороба Паркінсону, у зв`язку з чим 31 січня 2020 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Крім того, відповідач посилався на те, що не має спеціальних знань в галузі права, а тому не мав можливості самостійно скласти зустрічну позовну заяву з належним правовим обґрунтуванням.

Таким чином, наявні підстави вважати, що пропущений відповідачем строк на подання зустрічної позовної заяви пропущено ним з поважних причин, а тому висновок суду щодо відсутності підстав для прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду було зроблено місцевим судом без урахування обставин справи та належної оцінки доводів відповідача.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд апеляційної інстанції звертається до практики ЄСПЛ, який наголосив, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.

Суд першої інстанції вказаного вище не врахував, чим порушив викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно п. 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що дане судове рішення підлягає скасуванню.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги те, що по даній справі ухвалено рішення по суті позовних вимог ПАТ «Маріупольгаз», яке оскаржено в апеляційному порядку, а тому зустрічний позов не може бути розглянутий в рамках даного судового провадження. Заперечення ОСОБА_1 проти позову ПАТ «Маріупольгаз» до нього про стягнення вартості спожитого не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, викладені в зустрічній позовній заяві, будуть враховані апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги останнього на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року. Крім того в провадженні Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Маріупольгаз» про захист прав споживача, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування завданих збитків, моральної шкоди та з інших питань.

З огляду на наведене, відсутні підстави для направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.

Суддя: