справа № 362/4600/20 головуючий у суді І інстанції Лебідь-Гавенко Г.М.
провадження № 22-ц/824/6783/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31 серпня 2015 року у розмірі 13 776 грн. 82 коп. станом на 11 серпня 2020 року, яка складається з: 9 706 грн. 35 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 070 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та на підставі договору відкрив картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10 000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався згодою відповідача на будь-який розмір кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Однак, ОСОБА_1 не виконує належним чином умови договору, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не сплачує.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що ним надана до суду копія анкети-заяви, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто. Також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що позичальник висловила згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчила, що вона згодна з тим, що Заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт у даному випадку змінювався неодноразово, що відображено у виписці по рахунку відповідача. Відповідач після отримання картки здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Відповідач не заперечувала факт отримання картки та факт видачі кредитних коштів. До суду надано конкретну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєдналася відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору, разом із наказом про її затвердження. Кредитний договір повністю відповідає вимогам частини 2 статті 208, частин 1, статті 207 ЦК України, якими встановлено вимоги для письмової форми правочину. Спірний кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до частини 2 статті 633 ЦК України є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком. Позивачем до суду першої інстанції була надана виписка про рух коштів по картковому рахунку позичальника, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач неодноразово знімала кредитні кошти через банкомат, купувала продукти харчування, ліки, сплачувала комунальні послуги, здійснювала перерахування на інші рахунки, поповнювала рахунок в терміналі самообслуговування, а, отже, й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувалася грошовими коштами, виконувала умови кредитного договору протягом 2015-2020 років. Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 153/1334/16-ц та постанову Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.12).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 31 серпня 2015 року станом на 11 серпня 2020 року становить 13 776 грн. 82 коп., яка складається з: 9 706 грн. 35 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 070 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що даних про вид картки, яку бажає оформити позичальник, щодо розміру коштів, які мали бути зараховані на банківську картку, розмір процентів, кредитний ліміт, відомості про рахунки, відкриті для зарахування кредитного ліміту, розмір штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту, тощо, в анкеті-заяві не зазначено. Витяг також не дає можливості встановити вказану інформацію.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку з зазначенням номерів карток, дат їх відкриття та терміну дії, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та виписку по картковому рахунку.

Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту та за відсотками.

Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, остання містить лише особисті дані та підпис позичальника, однак, взагалі не містить переліку платіжних карток, запропонованих позичальнику, та відповідно обрання останньою будь-якої з них та який кредитний ліміт виявила бажання отримати ОСОБА_1 .

Виписка по картковому рахунку, яка надана позивачем, може бути прийнята до уваги судом у тому випадку, якщо сторонами погоджено усі істотні умови договору.

АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що розмір кредитного ліміту був збільшений у відповідності до пунктів 2.1.1.2.3 договору, тобто, Умов та правил надання банківських послуг. Однак, вказані умови не містять підпису відповідача. Тобто, позивачем не доведено надання відповідачу кредитних коштів у вигляді погодженого та встановленого кредитного ліміту на підставі підписаної 31 серпня 2015 року анкети-заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок про те, відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг надає кредитору можливість додавати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. А, отже, для того, щоб Умови та Правила банку були застосовані необхідно, щоб вони містили підпис позичальника. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг не дає можливості їх застосувати навіть при наявності підпису позичальника на анкеті-заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

До позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» долучив Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», який містить базову процентну ставку. Такий розмір та порядок нарахування залежать від того, який розмір заборгованості має позичальник перед банком, а також який вид картки отримано позичальником. Однак, у зв`язку з відсутністю доказів надання кредитних коштів у зазначеному позивачем розмірі на підставі кредитного договору від 31 серпня 2015 року, не зазначенням в анкеті-заяві виду картки, відсутністю підпису позичальника на вказаному Витязі, такий Витяг не може бути прийнятий до уваги судом.

Враховуючи вищезазначене, АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві коштів у зазначеному позивачем розмірі на підставі анкети-заяви від 31 серпня 2015 року, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої відповідачу суми заборгованості по простроченому тілу кредиту та відсотках не є можливим.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач посилається на постанови Верховного Суду, в яких зазначено, що «суду слід перевірити факт виконання кредитного договору, на що посилався позивач, що може свідчити про визнання договірних відносин», а також «…необхідно дослідити виписку по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами…».

Під час розгляду справи апеляційним судом досліджено надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, які у своїй сукупності не дають підстав вважати, що вимоги є обґрунтованими. Так, підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодилася з умовами та правилами. Однак, з цієї анкети-заяви не вбачається суми бажаного та наданого кредитного ліміту, та отримання відповідачем кредитної картки, а, отже, застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Факт використання кредитних коштів та виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 не свідчать про те, останній було надано кредит у саме у розмірі 10 000 грн. та вона погодилася на нарахування процентів у порядку, який передбачений саме Умовами та правилами надання банківських послуг, та на якому наполягав позивач у позовній заяві.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з позичальника на користь позивача заборгованості відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в цій частині без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.