Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 8/641/9/2021 Справа № 641/6736/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань Максимової Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі та зміну розміру часток у спільному майні, виділ земельної ділянки та визначення порядку користування земельного ділянкою;

в с т а н о в и в:

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі та зміну розміру часток у спільному майні, виділ земельної ділянки та визначення порядку користування земельного ділянкою залишені без задоволення.

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами. Як на підставу для перегляду рішення посилалася на те, що відмовляючи у позові суд виходив з того, що позивачем до ухвалення рішення не було надано належних та допустимих доказів технічної можливості перепланування та переобладнання житлового будинку. Після ухвалення рішення позивач отримала все необхідні висновки, які підтверджують таку можливість.

Посилаючись на вказані обставини позивач просила скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 та ухвалити нове про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач та її представник заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підтримали.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення заяви про перегляд рішення від 27 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами заперечували, просили відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова залишити без змін, а також вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При цьому посилалися на відсутність підстав, визначених ст. 423 ЦПК України для перегляду рішення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

У розумінні вказаної норми нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги тощо.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі та зміну розміру часток у спільному майні, виділ земельної ділянки та визначення порядку користування земельного ділянкою залишені без задоволення. Підставою для відмови в задоволенні позову стала відсутність належних та допустимих доказів наявності технічної можливості перепланування та переобладнання спірного будинку.

Отримання та надання суду таких доказів після ухвалення судового рішення не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України.

З огляду на вищезазначене, підстави для перегляду рішення суду від 27 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами відсутні.

Щодо заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача надано договір про надання правової допомоги № 12/05-21 від 12 травня 2020 року, акт приймання-передачі надання послуг від 12 травня 2021 року, квитанцію № 31/05-21-1 складену адвокатом про оплату послуг за договором 8000 грн.

Документи, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законодавством порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) до суду надані не були, а отже підстави для їх відшкодування відсутні.

З врахуванням вищезазначеного підстави для відшкодування витрат на правову допомогу відповідача відсутні.

За таких суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 423, 429 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі та зміну розміру часток у спільному майні, виділ земельної ділянки та визначення порядку користування земельного ділянкою відмовити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі та зміну розміру часток у спільному майні, виділ земельної ділянки та визначення порядку користування земельного ділянкою залишити в силі.

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 07 червня 2021 року.

Суддя -О. А. Фанда