Справа № 211/2764/21
Провадження № 4-с/211/22/21
У Х В А Л А
іменем України
02 грудня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В,
представника заявника Чувпила В.Л., державного виконавця Стицькової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та постанови державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицької Ольги Сергіївни, про відкриття виконавчого провадження,
ОСОБА_1 звернувся до суду 13.05.2021 з скаргою, в якій просить визнати бездіяльність державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицької Ольги Сергіївни у ненаданні постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірною та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54721721 та ВП № 64914016. В обґрунтування скарги зазначено, що на початку лютого 2021 року йому повідомили про арешт його рахунків. Накладних постановою державного виконавця. 10.03.2021 він звернувся до Довгинцівського ВДВС із заявою про надання постанови про відкриття виконавчого провадження та наданням пояснень, чому постанова не була направлена йому рекомендованим листом з повідомленням. Однак до цього часу відповіді так і не отримав. Вважає дії державного виконавця Стицькової О.С. незаконними, оскільки вона виконує виконавчі дії поза межами строків, зазначених в Законі України «Про виконавче провадження». Так, постанова повинна бути направлена їй рекомендованим листом з повідомленням, однак цього не було зроблено. З постанови не вбачається, коли до державного виконавця надійшов виконавчий лист, оскільки вбачається, що термін подачі виконавчого листа до виконання давно сплинув. Тому на підставі викладеного просить задовольнити вимоги.
Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року прийнято до розгляду скаргу.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в скарзі.
Державний виконавець Стицькова О.С. вимоги скарги не визнала, суду пояснила, що виконавче провадження вже закрито, виконавчі дії закінчені. Доказів направлення боржнику копії постанови вона надати не може, оскільки реєстр відправки знищений за термінами зберігання, а в матеріалах виконавчого провадження відсутні повідомлення про вручення постанови виконавча служба здійснює листування з учасниками виконавчих проваджень рекомендованою кореспонденцією без повідомлень.
В обґрунтування письмових пояснень представник заявника ОСОБА_2 зазначив, що у даному випадку державний виконавець Стицькова О.С. арештувала банківський рахунок ОСОБА_1 , на який він отримує свою заробітну плату. Однак стаття 38 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює перелік рахунків. На кошти яких накладати арешт заборонено, а банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 по справі № 340/1018/19 вказано, що виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Тобто контроль за цим знаходиться за цим знаходиться у повній юрисдикції державної виконавчої служби, який у даній ситуації повністю відсутній. Тому просить задовольнити вимоги.
Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицьковою Ольгою Сергіївною від 23 березня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64914016 з виконання виконавчого листа № 211/42/15-ц виданого 16.03.2015 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» боргу в сумі 3 860,10 грн. (а.с. 19 копія постанови).
Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваль Анною Леонідівною 15 вересня 2017 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54721721 з виконання судового наказу № 211/1096/17, виданого 13.03.2017 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» боргу в сумі 12 790,64 грн. (а.с. 34 копія постанови).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону 1404-VIII).

Положення, встановлені частиною п`ятою статті 12 Закону № 1404-VIII за своєю суттю є аналогом змісту частини третьої статті 23 Закону № 606-XIV.

У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року в справі № 910/18165/13 зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року в справі № 804/2721/15, у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року в справі № 2018/6-343/11, в ухвалі Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року в справі № 336/1023/20.

Відповідно до наданих суду письмових доказів, у виконавчому провадженні № 54721721 судовий наказ винесено 13.03.2017, набрав законної сили він 14.04.2017, виконавче провадження відкрито 15.09.2017. тобто з дотриманням строків, передбачених нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно виконавчого провадження № 64914016, виконавчий лист видано 29.05.2015, рішення набрало законної сили 14.04.2015. Постановами державного виконавця від 26 січня 2016 року та від 22 грудня 2020 року, виконавчий лист повертався стягувачу на підставі статей 47 та 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, в даному виконавчому провадженні також було дотримано строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки в силу частини четверта та п`ята статті 12 Закону 1404-VIII такі строки переривалися.

Частиною першою статті 28 Закону № 1404-VІІІ, визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Державним виконавцем зазначено про направлення рекомендованим поштовим відправленням копії постанов про відкриття проваджень. Однак в зв`язку із знищенням списку згрупованих місцевих відправлень Відділу, який зберігається протягом року, докази відправлення вона надати не може.

Суд критично відноситься до вказаних пояснень державного виконавця, оскільки зі змісту матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження у ВП 64914016 винесена державним виконавцем 23.03.2021, скарга ОСОБА_1 подана до суду 13.05.2021, копії матеріалів виконавчого провадження надано до суду державним виконавцем 25.06.2021, тобто до знищення списку згрупованих місцевих відправлень Відділу (через три місяці після винесення постанови), а отже державний виконавець мав змогу надати суду докази направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.

Стосовно направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 вересня 2017 року у ВП 54721721, то суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини першої статті 28 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Зміни у вказану частину статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» внесено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» 3 липня 2018 року № 2475-VIII.

Разом з цим, в матеріалах виконавчого провадження 54721721, копія якого знаходиться в матеріалах справи, відсутні докази направлення боржнику спірну постанову про відкриття провадження на його адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (повернення повідомлення не врученим, чи врученим під розписку, тощо).

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,

постановив:

скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стицької Ольги Сергіївни - неправомірною.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 54721721 та постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 64914016.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 грудня 2021 року.

Суддя Н.Г.Середня