У Х В А Л А

18.06.2021 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Питель О.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,

УСТАНОВИВ:

До Барського районного суду Вінницької області на підставі ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Разом з позовною заявою позивач подала клопотання про звільнення від сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що позивач перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, є малозабезпеченою особою, що підтверджується даними довідки про отримання державної соціальної допомоги, що становить менше прожиткового мінімуму, а тому у неї немає можливості сплатити судовий збір.

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення в справі. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону).

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, а й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави. Це положення також не передбачає надання права на безкоштовні провадження в цивільних справах (Airey v. Ireland). Більше того, можливість, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду, не виключається ЄСПЛ. Такі обмеження несумісні з п. 1 ст. 6 Конвенції лише якщо вони не переслідують законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, якої вони прагнуть досягти.

Так, у справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У клопотанні позивач вказує, що вона є малозабезпеченою особою, що є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Дійсно, відповідна підстава передбачена законодавцем як одна з підстав для звільнення позивачів від сплати судового збору. Однак, у порушення вимог ст. 177 ЦПК України позивачем не надано доказів, що вона має статус малозабезпеченої особи. Довідка про те, що позивач перебуває на обліку в УСП Барської РДА та отримує державну соціальну допомогу як інвалід 3 групи не може бути доказом того, що позивач є малозабезпеченою особою.

Крім того, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору, ураховуючи майновий стан сторони, за її клопотанням у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Довідки про доходи позивача за попередній календарний рік позивачем не надано, однак, з копії посвідчення серії НОМЕР_1 , де вказано періоди та сума соціальної допомоги, вбачається, що позивачу за попередній календарний рік було призначено допомогу у розмірі 18951 грн, 5 відсотків від вказаної суми становить 947,55 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 становить 2270 грн (Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" № 1082 від 15.12.2020), відтак, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 908 грн (2270х0,4=908).

Згідно з положеннями ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Отже, ціною позову, з яким звернулася ОСОБА_1 , - є 35000 грн (10000 грн матеріальної шкоди, 25000 моральної шкоди), 1 відсоток становить 350 грн (35000/100х1), тому, з огляду на викладене вище, позивач повинна була сплатити за звернення до суду з даним позовом 908 грн.

Таким чином, судом встановлено, що розмір судового збору у даній справі не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, навіть якщо позивач отримувала лише соціальну допомогу. Крім того, слід зазначити, що розмір соціальної допомоги, що призначена позивачу, який зазначений у посвідченні, є меншим від розміру соціальної допомоги, що була нарахована позивачу, про що вказано у довідці УСП Барської РДА за період з серпня 2020 року по січень 2021 року, однак не міг бути взятий судом для розрахунку, оскільки не охоплює увесь попередній календарний рік.

Вирішуючи питання про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, суддя враховує, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. З огляду на те, що позивачем не було надано доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, що передбачені законом, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 136 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя