Справа № 347/1901/21
Провадження № 2/347/708/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

17 грудня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

секретаря Рибчук Х. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача , та заперечень відповідача.

14.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог, посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 належно не розпорядився майном. Тому на час відкриття спадщини спадкоємцями за законом були його діти: ОСОБА_5 (батько позивача) та ОСОБА_3 .

Батько позивача ОСОБА_1 спадщину прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця був зареєстрований у спадковому будинку, однак не оформив спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_5 належно не розпорядився майном. Єдиним спадкоємцем за законом є позивач ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , прийняв спадщину фактично, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

З метою оформлення права на спадщину, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Фединчук С. І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок.

З цих підстав, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності 1/2 частину на житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 20).

Відповідач Кутська селищна рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 20.10.2021 року (а.с. 27).

Ухвалою суду від 20.10.2021 року витребувано інформацію у приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу та в Кутської селищної ради. В підготовчому засіданні оголошено перерву до 24.11.2021 року (а.с. 29).

Ухвалою суду від 24.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2021 року (а.с. 36).

Відповідач Кутська селищна рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.02.1997 року (а.с. 14).

Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Кутської селищної ради від 03.10.2011 року №798/02-24, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав з 11.06.1959 року по день смерті у житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 . На день його смерті у цьому ж будинку зареєстрований та проживав син ОСОБА_5 , 1958 р.н., з 01.04.1983 року по час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом були його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповіддю нотаріуса від 29.10.2021 року №135/01-16 (а. с. 33).

ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.08.1998 року (а.с. 14).

Згідно з довідкою №229 від 11.05.2021 року, виданої виконавчим комітетом Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, померлий гр. ОСОБА_5 постійно проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_5 не у виконавчому комітеті Кутської селищної ради не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_5 зареєстрованих та проживаючих осіб у житловому будинку в АДРЕСА_1 - не було. Спадщину фактично прийняв його син ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 40).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

Згідно даних технічного паспорта на будинок, вказаний житловий будинок 1959 року побудови (а.с. 9-12), а згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 25.06.2021 року ринкова вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 49289 гривень (а.с. 16).

Відповідно до копії виписки з інвентаризаційних матеріалів від 26.03.2021 року, в АДРЕСА_2 , згідно архівних матеріалів станом на 31.12.2012 р. в Коломийському МБТІ право власності не зареєстровано (а.с. 8).

Із відповіді нотаріуса від 29.10.2021 року №135/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа, копія якої була витребувана приватним нотаріусрм для провадження по спадковій справі після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що була заведена нею. Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем є його син ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 33).

Позивач ОСОБА_5 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки до спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця вступив у володіння спадковим майном і протягом усього часу доглядав спадкові будівлі тощо, чим засвідчив фактичне прийняття спадщини, що також підтверджується довідкою Кутської селищної ради від 11.05.2021 року №229 (а.с. 40).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_5 , який прийняв спадщину (1/2 частину) після смерті свого батька ОСОБА_2 , однак не оформив спадкових прав, що підтверджується довідокою Кутської селищної ради (а.с. 40), відповіддю нотаріуса (а. с.33) та постановою нотаріуса про відмову в у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 5). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, померлий гр. ОСОБА_5 постійно проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_5 не у виконавчому комітеті Кутської селищної ради не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_5 зареєстрованих та проживаючих осіб у житловому будинку в АДРЕСА_2 - не було. Спадщину фактично прийняв його син ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 40). Згідно технічного паспорту на будинок, житловий будинок в АДРЕСА_1 1958 року побудови (а.с. 9-12), який не підлягав державній реєстрації.

Позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки до спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця вступив у володіння спадковим майном і протягом усього часу доглядав спадкові будівлі тощо, чим засвідчив фактичне прийняття спадщини, що також підтверджується довідкою Кутської селищеої ради від 11.05.2021 року №229 (а.с. 40).

Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя володів вищезазначеним майном, спадкоємець ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим його право підлягає захисту у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 200, 223, 247, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст. ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності на Ѕ (одну другу) частину спадкового майна, а саме: житлового будинку загальною площею 55,1 кв. м., житловою площею 29,4 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами - літньої кухні, сараю, сараю, навісу, вбиральні, криниці, огорожі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17 грудня 2021 року.

Суддя Ю. С. Кіцула