Справа №303/8212/20
ряд. стат. звіту №26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево цивільну справу за первісним позовом представника позивача АТ «ОТП Банк» - Коссей Олександра Мікловшовича до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання недійсною додаткової угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ «ОТП Банк» - Коссей О.М. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 12.07.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №МL-801/041/2007, відповідно до якого останній отримав від позивача кредит у розмірі 27 000 доларів США. В якості забезпечення виконання вищезазначеного зобов`язання, 15.03.2018 року між Банком і ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №SR-801/041/2018. Однак, всупереч Закону та умовам договору своїх зобов`язань перед позивачем відповідач ОСОБА_1 не виконує, внаслідок чого станом на 28.09.2020 року за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 840 928,61 гривень.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до АТ «ОТП Банк» про визнання недійсною додаткової угоди.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 08.12.2016 року між ОСОБА_1 і АТ «ОТП Банк» було укладено Договір про внесення змін та доповнень №4 до Кредитного договору №МL-801/041/2007 від 12.07.2007 року. Згідно зазначеного договору було змінено валюту боргових зобов`язань та графік погашення кредиту.

Однак, при визначенні суми боргу на дату укладення, банком односторонньо визначено суму боргу 29 502,28 доларів США. При цьому жодних звірок по оплаті для визначення реальної суми заборгованості із ним не проводилось. Позивач за зустрічним позовом вважає, що зазначена сума не відповідає дійсності, є надуманою і такою, що установила для нього, як для споживача обов`язкові умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися до укладення вказаного договору. Таким чином, просить суд визнати недійсним Договір про внесення змін та доповнень №4 від 08.12.2016 року до Кредитного договору №МL-801/041/2007 від 12.07.2007 року.

Представник позивача за первісним позовом АТ «ОТП Банк» - Коссей О.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити з мотивів викладених в ньому, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому зазначив, що просить суд провести судове засідання без його участі та участі відповідача ОСОБА_1 , у задоволенні первісного позову - відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору №МL-801/041/2007 від 12.07.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав від ЗАТ «ОТП Банк» кредит в розмірі 27 000 доларів США на купівлю нерухомого майна, строком до 12.07.2037 року (Т.1, а.с. 8-63).

30.05.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір №3 до Кредитного договору №МL-801/041/2007 від 12.07.2007 року (Т.1, а.с. 64-68).

08.12.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін та доповнень №4 до Кредитного договору №МL-801/041/2007 від 12.07.2007 року, згідно якого було змінено валюту боргових зобов`язань. Крім цього було змінено кінцеву дату повернення кредиту до 12.07.2037 року, а також розмір боргових зобов`язань в іноземній валюті, за якими у відповідності до Додаткового договору валюта змінена на гривню, а саме 29 502,28 доларів США, на дату зміни валюти боргових зобов`язань за офіційним курсом НБУ дорівнює 767 652,39 гривень. На дату укладення Додаткового договору заборгованість позичальника перед банком становить 29 502,28 доларів США (Т.1, а.с.81-85).

25.01.2018 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №5 до Кредитного договору №МL-801/041/2007 від 12.07.2007 року (Т.1, а.с. 94-99).

23.01.2019 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №6 до Кредитного договору №МL-801/041/2007 від 12.07.2007 року (Т.1, а.с. 108-111).

15.03.2018 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-801/041/2018, згідно якого за договором поруки Поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором (а.с. Т.1, а.с. 131).

23.01.2019 року між АТ «ОТП Банк» і ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору поруки №SR-801/041/2018 від 15.03.2019 року (Т.1, а.с. 132-134).

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Статтями 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналізуючи вищезазначені обставини та надані сторонами докази в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе за кредитними договорами зобов`язання, а саме не здійснював виплати належних до сплати сум кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом.

Таким чином, станом на 28.09.2020 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем становить 840 928,61 гривень, а отже первісний позов є обґрунтований та таким, що підлягає до задоволення.

Що стосується зустрічного позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Укладаючи Договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору №ML-801/041/2007 від 12.07.2007 року про зміну валюти боргових зобов`язань сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами було досягнуто домовленості з усіх істотних умов договору шляхом підписання тексту договору укладеного в простій письмовій формі, що відповідає вимогам законодавства.

Із Договору про внесення змін та доповнень №4 до Кредитного договору №ML-801/041/2007 від 12.07.2007 року про зміну валюти боргових зобов`язань вбачається, що Позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони зазначені у цьому Додатковому договорі та кредитному договорі. Даний Договір був підписаний позивачем та відповідачем власноручно, що у свою чергу свідчить про обізнаність та згоду з всіма його умовами.

Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто як з боку позивача АТ «ОТП Банк», так і з боку відповідача ОСОБА_1 .

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як роз`яснено судам в п.14 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Аналогічну думку висловлено пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", яким роз`яснено, що судам необхідно враховувати, згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенню, також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою, шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з всіма умовами Договору про внесення змін та доповнень №4, зокрема із сумою заборгованості за кредитом на дату укладення цього Договору, умовами Договору і не заперечував проти них, тобто всі істотні умови, з якими мав ознайомитися, були викладені в тексті спірного договору, з яким перед його укладанням та підписанням особа знайомиться, а тільки потім підписує.

Отже, суд вважає, що підстава для визнання недійсним Договору про внесення змін та доповнень №4 від 08.12.2016 року, про яку зазначено у зустрічній позовній заяві є необґрунтована та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 15, 203, 215, 526, 549-552, 626-628, 638, 1054 ЦК України та ст.ст. 2, 19, 76-81, 89, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Первісний позов - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №ML-801/041/2007 від 12.07.2007 року у розмірі 840 928 (вісімсот сорок тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 61 копійку.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» сплачену суму судового збору у розмірі 6 306 (шість тисяч триста шість) гривень 97 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» сплачену суму судового збору у розмірі 6 306 (шість тисяч триста шість) гривень 97 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про внесення змін та доповнень №4 від 08.12.2016 року до Кредитного договору №ML-801/041/2007 від 12.07.2007 року - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: АТ «ОТП Банк», ідентифікаційний код 21685166, місце знаходження: 01033, м.Київ, вул.Жилянська, 43.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 16.11.2021 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір