Справа №489/14/21
Провадження №2/489/5/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 грудня 2021 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманої пенсії
Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення надміру виплаченої пенсії за період з 01.11.2001 по 31.10.2014 у розмірі 116469,86 грн. Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва та отримувала пенсію з 01.11.2001 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі заяви про призначення пенсії від 01.11.2001. При наданні документів для призначення пенсії, відповідачкою було надано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 23.02.1999. Відповідно до повідомлення управління Державної Міграційної служби України в Миколаївській області від 05.11.2014 та відповіді з ОСББ «Світанок» від 10.12.2014, відповідачка в 1999 році оформила виїзд на постійне місце проживання до Німеччини та знята з реєстраційного обліку. Згідно повідомлення Ленінського районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 24.01.2015, паспорт на ім`я відповідачки серії НОМЕР_1 , недійсний. 24 травня 1999 року Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області відповідачу видано паспорт серії НОМЕР_2 . 21 червня 1999 року відповідачка отримала дозвіл на постійне місце проживання у Німеччині, в результаті чого її знято з реєстраційного обліку місця проживання, паспорт серії НОМЕР_2 зданий та знищений. У зв`язку з чим, 23 січня 2015 року Управлінням пенсійного фонду України в Миколаївській області було прийнято рішення про припинення виплати пенсії відповідачці. Внаслідок зловживань з боку відповідача за період з 01.11.2001 по 31.10.2014, останньою надміру отримано пенсію у розмірі 116469,86 грн.
Ухвалою суду від 04.02.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представниці позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Судом направлялися судові повістки на адресу, зазначену у позові та до суду повернуто конверт зі зворотним повідомленням про невручення поштового відправлення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (правонаступником якого є Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області) та отримувала пенсію з 01 листопада 2001 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі заяви про призначення пенсії від 01.11.2001.
При подачі документів про призначення пенсії, ОСОБА_1 було надано паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданого Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 23 лютого 1999 року.
Відповідно до листа Ленінського районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській обл. від 24.01.2015 за вих. № 2/2-309, ОСОБА_1 заявила про втрату паспорта НОМЕР_1 від 23.02.1999 виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. На підставі втраченого паспорта Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській обл., 24.05.1999 ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 . 21 червня 1999 року остання отримала дозвіл на ПМП в Німеччину, на підставі дозволу була знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Паспорт НОМЕР_2 зданий та знищений.
В заяві про призначення пенсії від 01.11.2001, ОСОБА_1 зазначила адресу реєстрації та адресу фактичного проживання: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з довідки ОСББ «Світанок» від 10.12.2014 за вих. № 96, ОСОБА_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстраційного обліку 11.06.1999 на виїзд до Німеччини.
У період часу, починаючи з 01.11.2001 по 01.10.2014, ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася пенсія за віком у загальному розмірі 116469,86 грн., що підтверджується розрахунком по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 28-29).
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками 55 років та наявності страхового стажу не менше 5 років.
а) довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера заявнику;
б) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637;
в) довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2;
г) документи про місце проживання (реєстрації) особи;
ґ) документи, які засвідчують особливий статус особи;
д) клопотання (направлення) про достроковий вихід на пенсію (для призначення пенсій відповідно до ст.. 26 Закону України «Про зайнятість населення».
Пунктом 16 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Відповідно до п.п. 29, 30 Порядку № 22-1, за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають такою копії посвідки про постійне проживання (реєстрації). Документи, необхідні для призначення пенсії можуть бути подані як в оригіналі, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Представниця позивача в своєму позові зазначає, що ОСОБА_1 при надані документів для призначення пенсії, було надано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 23.02.1999.
Відповідно до листа Ленінського районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській обл. від 24.01.2015 за вих. № 2/2-309, ОСОБА_1 заявила про втрату паспорта НОМЕР_1 від 23.02.1999 виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. На підставі втраченого паспорта Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській обл., 24.05.1999 ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 . 21 червня 1999 року остання отримала дозвіл на ПМП в Німеччину, на підставі дозволу була знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Паспорт НОМЕР_2 зданий та знищений.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 136 затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як вбачається з довідки ОСББ «Світанок» від 10.12.2014 за вих. № 96, ОСОБА_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстраційного обліку 11.06.1999 на виїзд до Німеччини. Вказане підтверджується листом з Ленінського районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській обл. від 24.01.2015 за вих. № 2/2-309.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Згідно ст.51цього Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009від 07.10.2009року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ч. 3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином визнані неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст.51Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» втрачають чинність з 07.10.2009 року, тобто саме з цієї дати відновлюються права громадян України на отримання пенсії під час перебування за кордоном у тому випадку, коли з відповідною державою не укладено міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду України звернуто увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору.

Згідно ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи свою власну.

З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку, що підстав для відмови в нарахування та виплаті пенсії відповідачці з підстав проживання останньої за межами України, не вбачається.

Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ), пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодовувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону № 1788-ХІІ, суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 23.01.2015 року №2/6, припинено пенсійну виплату ОСОБА_1 з 01.02.2015 року у зв`язку з поданням для призначення та виплати пенсії документів, що містять недостовірні відомості.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно)зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведено факт недостовірності наданої відповідачкою до управління інформації, а саме надання паспорта громадянки України, який є недійсним, оцінюючи в сукупності досліджені в ході розгляду справи докази, суд вважає, що надміру отримана пенсія в сумі 317297,73 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманої пенсії - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надміру виплачену пенсію за період з 01 листопада 2001 року по 31 жовтня 2014 року у розмірі 116469 грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївської області, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_4 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «20» грудня 2021 року.