Справа № 750/4277/21
Провадження № 2/750/1341/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Галета Ю.В.,

справа №750/4277/21

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 25.02.2019 року з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.02.2019 року стало відомо, що право власності на її квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за АТ Укрсоцбанк. Підставою для внесення відповідного запису до реєстру стало рішення Державного реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Івана Юрійовича від 08.02.2019 за №45423963. Вказане рішення було оскаржено в судовому порядку і рішення державного реєстратора судом було скасовано. Після набранням рішення законної сили позивач звернулась із відповідною заявою до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Чернігівської області з метою відновлення права власності на нерухоме майно, однак 26.03.2021 було отримано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Доводи, які стали підставою такої відмови зводяться до того, що право власності на нерухоме майно на час розгляду заяви перейшло до іншої юридичної особи згідно запису про право власності №34308223 від 22.11.2019, а запис про проведену державну реєстрацію права власності №30197490 від 05.02.2019 припинено у зв`язку з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на той факт. Що поновлення права власності позивача не відбулось.

В судовому засіданні 08.06.2021 року представник позивача позов підтримав і просив задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. В судове засідання 17.06.2021 року сторони не з`явились.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 з приводу вчинення реєстраційних дій, яка показала, що реєстраційні дії були вчинені нею як державним реєстратором на підставі наданих документів.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

25.02.2019 року з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.02.2019 року позивачу стало відомо, що право власності на її квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за АТ Укрсоцбанк. Підставою для внесення відповідного запису до реєстру стало рішення Державного реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Івана Юрійовича від 08.02.2019 за №45423963.

Таке рішення державного реєстратора було оскаржено в судовому порядку і 17.04.2019 Деснянським районним судом м.Чернігова було скасовано рішення державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Івана Юрійовича про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45423963 від 08.02.2019 08:50:30 та запис про проведену державну реєстрацію права власності №30197490, дата, час державної реєстрації 05.02.2019 09:52:38 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказане рішення залишено в силі відповідно постанови Чернігівського апеляційного суду №750/2254/19 від 03.03.2021.

Після отримання зазначеної постанови Чернігівського апеляційного суду позивач звернулась із відповідною заявою до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Чернігівської області з метою відновлення права власності на нерухоме майно, однак 26.03.2021 було отримано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Доводи, які стали підставою такої відмови зводяться до того, що право власності на нерухоме майно на час розгляду заяви перейшло до іншої юридичної особи згідно запису про право власності №34308223 від 22.11.2019, а запис про проведену державну реєстрацію права власності №30197490 від 05.02.2019 припинено у зв`язку з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

Порядок скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно передбачений Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно інформаційної довідки № 208112772 підставою рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк» став передавальний акт, б/н від 11.10.2019, складений між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк». Однак відповідно рішення суду,яке на даний час набрало законної сили АТ «Укрсоцбанк» не був власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому даний правочин є нікчемним.

Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 522/10652/15-ц зазначено, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин, а майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця стаття передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України можливості витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею, крім того якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначені принципи сформулювано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме 908 грн. у відшкодування сплаченого судового збору, а також витрати на правову допомогу в розмірі 1600 грн. (про розмір яких було заявлено в позовній заяві, та підтверджуються відповідними документами)

Керуючись ст.12, 13, 81, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 908 грн. 00 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 1600 грн. 00 коп. у відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 2508 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (місто Київ вулиця Васильківська 100 )

Повне рішення виготовлено 25.06.2021 року.

Суддя Н.В.Требух