Дата документу 13.12.2021
Справа № 334/7745/20
Провадження № 2/334/1348/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Добрєва М.В., при секретарі Візіренко К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора,

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця та просить суд повернути в натурі заточний станок 1 шт., електродвигун 4 шт., прилад валу з лезами деревообробного станка 1 шт., ломи 2 шт., кувалди 2 шт., бак розширювача 1 шт., садова тачка 1 шт., шланги для поливу 50 м., кошики 2 гт., лопати 2 шт., виварки 3 шт., сантехнічні прилади (вентилі, труби, муфти та інш.) 50 шт., прилади теплиці (дверцята, лутка, арматура покрівлі) 5 шт., металеві профілі 12 м., 30 метрів паркану, дві тачки цегли та відшкодувати витрати, які позивач мусить зробити для відновлення зруйнованої стіни у розмірі 80777,17 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що тривалий час між позивачем та гр.. ОСОБА_3 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 і між ними були добросусідські відносини, за яких відбувалось позичання друг другу господарського майна. За законом України правочин вчинявся усно. У 2019 році ОСОБА_3 помер. На час його смерті зобов`язання з повернення майна не було виконано, у зв`язку із чим, утворилася заборгованість в розмірі в розмірі наступного мана: заточний станок 1 шт., електродвигун 4 шт., прилад валу з лезами деревообробного станка 1 шт., ломи 2 шт., кувалди 2 шт., бак розширювача 1 шт., садова тачка 1 шт., шланги для поливу 50 м., кошики 2 гт., лопати 2 шт., виварки 3 шт., сантехнічні прилади (вентилі, труби, муфти та інш.) 50 шт., прилади теплиці (дверцята, лутка, арматура покрівлі) 5 шт., металеві профілі 12 м. Останнього часу відносини погіршилися додатково спадкодавець додатково до переліченого вище майна взяв 30 метрів паркану та цеглу із будівлі позивача (дві пачки). Відповідач, як спадкоємець, з серпня 2019 року обіцяє відновити стіну будівлі позивача, повернути запозичену цеглу, проте, за півтора роки нічого не повернув. Позивач звернувся до нотаріуса з вимогою кредитора. У зв`язку із чим. він вимушений звернутися до суду.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує, надав суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що вважає даний позов надуманим і таким, що не підлягає задоволенню. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько, ОСОБА_3 .

Ленінським районним судом м.Запоріжжя з 2012 року, слухалися справи за різними позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 . Після звинувачень ОСОБА_1 в тому, що ОСОБА_3 зайняв частину його земельної ділянки, дядько звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою (справа 334/8989/16-ц). В даній позовній заяві мається посилання на рішення суду від 19.06.2013 року (справа № 334/2414/13), яким в позові ОСОБА_1 було відмовлено. Окрім судових тяганин, ОСОБА_1 постійно писав наклепи на дядька у різні інстанції, ніби ОСОБА_3 краде електроенергію, воду, газ, у зв`язку із чим, у його будинку щонеділі, щомісяця були перевіряючи контролери, працівники різних установ, але жодна заява ОСОБА_1 не підтвердилася. На протязі більше як 7 років між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сформувалися ворожі відносини і дядько ніколи не звертався до позивача із запозиченнями. ОСОБА_4 працював водієм, автослюсарем і мав усі прилади для роботи вдома і за гарних стосунків міг сам давати позивачу перелічене ним у позові майно. Дядько не мав своєї сім`ї, відповідач постійно допомагав йому і знав яке майно у нього було і ніяких 30 метрів паркану, 2000 цегли ніколи у його дворі не було. Позивач не надав жодного доказу того, що його дядько брав перелічене майно. Позивачу було відомо про день смерті дядька, ІНФОРМАЦІЯ_1 , усі сусіди були на похованні, вони бачилися з позивачем на похованні і позивач жодним чином не пред`явив свою претензію стосовно майна. Щодо стягнення витрат на відновлення зруйнованої стіни сараю позивача в сумі 80777,17 грн., вважає, що позивач бажає за рахунок відповідача зробити ремонт сараю та літньої кухні. Просив у задоволення позову відмовити у повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія НОМЕР_1 , виданого Дніпровським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

На запит суду приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Банковською Ю.В. була надана копія спадкової справи № 114/2019 після смерті ОСОБА_3 , відповідно до якої до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом, посвідченим Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 29.01.2019 року, реєстровий № 1-23 ОСОБА_2 .

07.07.2020 року о 10-00 год. надійшла претензія до спадкоємців ОСОБА_3 від ОСОБА_1 , згідно якої він просив відновити стіну будівлі заявника, яку зруйнував ОСОБА_5 , повернути парка, який знаходився вздовж зруйнованої стіни, повернути електричну лампу, яку ОСОБА_5 у 2019 році взяв без дозволу (викрутив) і не повернув, цеглу із стіни будівлі заявника, яку ОСОБА_5 зруйнував і цеглу не повернув, повернути будівельний інвентар (ломи, кувалди, бак розширювача), садовий інвентар, водопопровідну арматуру, прилати теплиці, металеві профілі, які Каряка у 2018 році взяв без дозволу і не повернув.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору та його умов може бути представлена розписок позичальника або інший документ, який посвідчу є передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка підписана відповідачем є підтвердженням укладення договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст.1216,1217,1218,1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу).

Статтями 1268,1269,1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Правовідносини, що виникли між позикодавцем та позичальником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем і спадкоємцем боржника й мають вирішуватись у порядку положень ст. 1282 ЦК України.

Позивачем не надано жодного доказу позичання господарського майна, в претензії до приватного нотаріуса Волтер О.В. вказує, що перелічене майно ОСОБА_3 взяв у 2018 році без його дозволу.

Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідач в заперечення вказав, що позивачу було відомо про день смерті дядька, ІНФОРМАЦІЯ_1 , усі сусіди були на похованні, вони бачилися з позивачем на похованні і позивач жодним чином не пред`явив свою претензію стосовно переліченого у позовній заяві майна.

До матеріалів справи позивач надав договір підряду № 711/20 від 10 грудня 2020 року на виконання робіт з відновлення будівель майстерні та літньої кухні, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , проте ніяких документальних підтверджень понесених розходів суду не надано.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відповідних письмових поясненнях, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог, то з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат у разі відмови у позові не передбачено.

Керуючись ст.ст.16, 524,526,610, 611,1046, 1047, 1049, 1282 ЦК України, ст.ст.76-78, 83,141,258-259,263-265,268,352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення незадоволених вимог кредитора - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.