Провадження №2-п/369/8/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Домітращук Ірина Михайлівна 05 березня 2021 року звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свою заяву мотивує наступним.

22 жовтня 2019 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було заявлене заочне рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Відповідно до статті 284 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Копію заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_2 взагалі не отримував, про існування даного провадження дізнався лише після отримання його братом ОСОБА_3 судової повістки про виклик до Київського апеляційного суду. Ознайомився з матеріалами цивільної справи через представника 19 лютого 2020 року, що свідчить про подання заяви про перегляд заочного рішення в строк, передбачений ст. 284 ЦПК України, та що такий строк підлягає поновленню.

Щодо підстав скасування заочного рішення.

Відповідно до статті 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну | заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для | правильного вирішення справи.

Тобто, з аналізу статті 288 Цивільного процесуального кодексу України випливає, що необхідними умовами задля скасування заочного судового рішення є те, що:

1. Відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини своєї неявки (обставини даної справи відповідають даній умові).

2. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву (у даній справі відповідачем відзив на позовну заяву не подавався).

3. Відповідач не подав докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

I. Відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини своєї неявки (обставини даної справи відповідають даній умові).

Заявник не з`явився в судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове тішення, та не повідомив про причини своєї неявки відносно цього засідання, виходячи з того, що він не був належним чином повідомлений про календарну дату проведення вказаного судового засідання, а тому не зміг з`явитись в судове засідання.

Як зазначив суд в заочному рішенні: «Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст.128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток за місцем реєстрації та шляхом оголошення на Інтернет-сторінці суду.

Окрім цього, відповідач зазначає, що під час розгляду справи знаходився за кордоном. Тривалий час, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та постійно проживають його брат ОСОБА_3 разом зі своєю сім`єю. Але в період розгляду справи в суді першої інстанції вони також знаходились за кордоном та не мали можливості отримати судові виклики-повістки.

Відповідач про розгляд вищезазначеної справи повідомлений не був та не мав можливості захистити свої права та інтереси, був позбавлений передбачених статтею 43 Цивільного процесуального кодексу України прав, зокрема подавати докази, т давати клопотання та заяви, надавати суду пояснення, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи. А також, це призвело до ухвалення судом незаконного заочного рішення з порушенням норм права.

II. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву (у даній справі відповідачем відзив на позовну заяву не подавався).

Відповідно до статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору і | виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Таким чином, враховуючи приписи статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач був позбавлений можливості викласти свої заперечення та аргументи з приводу позовної заяви у відзиві на позовну заяву. Думка відповідача не була врахована при ухваленні судом рішення, відтак було порушено принцип змагальності сторін. Тим самим, позивач у даній справі реалізував надані йому права процесуальним законодавством, натомість, відповідач був позбавлений такої можливості.

Відповідно до статті цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

III. Відповідач не подав докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Доказом, який не був поданий відповідачем та який має істотне значення для правильного вирішення спору у даній справі є звіт про вартість та ступінь будівельної готовності житлового будинку, що розташований на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку про вартість та будівельну готовність об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15 жовтня 2005 року, склала 93% відсотки. Вартість будівельних матеріалів, обладнання, виробів, конструкцій, робіт, тощо, які були використані у процесі будівництва житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15 жовтня 2005 року, склала: 354 970 (триста п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.

Так, спірне майно взагалі не є спільною сумісною власністю та не підлягає поділу, як майно подружжя.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку і ходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Тому, сам по собі факт оформлення права власності на новобудову в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Окрім того, оскільки позивач був позбавлений можливості брати участь в судовому засіданні при розгляді справи, останній не мав можливості надати вищевикладені заперечення.

При ухваленні судом заочного рішення не було дотримано принцип змагальності, який передбачений статтею 12 ЦПК України.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 286 Цивільного процесуального кодексу України, заява про |і перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись статтями 12,128, 284,286,288 Цивільного процесуального кодексу У країни, просить суд:

1. Поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного тішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року.

2. Переглянути заочне рішення Києво-Святошинського районного суду київської області від 22 жовтня 2019 року, яке ухвалене по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

3. Скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року, яке ухвалене по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач проти заяви про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року заперечує.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року вирішено:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 272 кв.м, житлова площа 118,6 кв.м.

Стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

В решті вимог позову відмовити.

Відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення вважає незаконною та необгрунтованою виходячи з наступного.

Заяву про перегляд заочного рішення від імені відповідача подано представником - адвокатом Домітращук І.М.

Вважає, що адвокат Домітращук Ірина Михайлівна не має право подавати заяву про перегляд заочного рішення, адже не є уповноваженою особою.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Лише сторони та їх представники наділені процесуальною правоздатністю та процесуальною дієздатністю (ст.ст. 46, 47 ЦПК України).

Для участі в справі представника необхідно укласти договір про правову допомогу у письмовій формі. Такого договору не могло бути укладено, адже _ представник спочатку в апеляційній скарзі, а потім і у відзиві згадує про брата відповідача. Їй стало відомо, що відповідач знаходиться за межами країни.

У відповідності до ч. 5 ст.285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську цільність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Однак відповідач не міг укласти договір про надання правової допомоги адвокатом, так як не знаходиться в межах України. Не перетинав кордон України з 2016 року. Їй відомо, що такий договір не укладався. Про ці обставини було повідомлено в Київському апеляційному суді.

Отже, заява від імені ОСОБА_2 підписана неуповноваженою особою. Адже відповідач не укладав договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 2 ч. І ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Оскільки заява про перегляд заочного рішення подана особою, яка не має повноважень а ведення справи, то ця заява має бути залишена без розгляду.

Заява про перегляд заочного рішення подана з пропуском процесуального строку.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Він повідомлявся шляхом надсилання судових повісток за місцем реєстрації та шляхом оголошення на Інтернет-сторінці суду.

Як причину поважності пропуску строку подання заяви про перегляд заочного рішення, вказано те, що: «відповідач зазначає, що під час розгляду справи знаходився за кордоном вже тривалий час, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та постійно проживають його брат ОСОБА_3 разом зі своєю сім`єю. Але в період розгляду справи в суді першої інстанції вони також знаходились за кордоном та не мали можливості отримати судові виклики-повістки».

Однак всупереч вимог ст.ст. 81, 83, 95 ЦПК України не надано жодного доказу на ствердження цих посилань. Відсутні докази перебування когось за кордоном в період розгляду справи.

При цьому листи на ім`я відповідача отримує сам ОСОБА_2 особисто, що стверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

Отже відповідачем не надано суду доказів обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення і суду, а також причин неподання відзиву.

2.1 В апеляційній скарзі, вказано, що відповідач по справі про наявність тішення дізнався ще 12 лютого 2020 року. Копію апеляційної скарги приєдную.

Представник відповідача намагається вести суд в оману. Вказує, що з тішенням ознайомився 19 лютого 2020 року. При цьому відразу подано апеляційна скарга, в якій вказано дату ознайомлення з рішенням 12 лютого 1020 року.

Заява про перегляд заочного рішення відправлена в Києво-Святошинський районний суд Київської області 05 березня 2020 року. Тобто через 22 дні.

Стаття 284 ЦПК України передбачає лише можливість поновити процесуальний строк за умови подання заяви в межах двадцяти днів.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються гез розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене заява про перегляд заочного рішення має бути залишена без розгляду та повернутий адвокату Домітращук І.М.

3. Відповідно до п.4 ч.2 ст.285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У відповідності до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ст.102 ЦПК України Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

2. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

3. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

4. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

5. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

6. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

7. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст.106 ЦПК України 1. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

2. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

5. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

6. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

7. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

До заяви про перегляд заочного рішення додано лише один документ - Звіт про вартість та ступінь будівельної готовності на 60 арк.

Поданий звіт не є доказом взагалі в розумінні ст.76 ЦПК України. Є неналежним та недопустимим доказом. Одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Копія Звіту не завірена.

Звіту не існувало на момент розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Адже він замовлений 20 лютого 2020 року. Виготовлений 24 лютого 2020 року.

Зі Звіту вбачається, що підставою для проведення оцінки став - Договір на виконання робіт з оцінки майна №20.02/2020 від 20 лютого 2020 року, укладений між ПП «Авто-Експрес» та ОСОБА_2 . При цьому договір від імені ОСОБА_2 не підписаний. Зі змісту заяви вбачається, що він знаходиться за межами України. Отже ніяк не міг підписувати такий договір. Отже відповідач не замовляв Звіт. Підстав його виготовляти не було.

Всупереч ч.5 ст.106 ЦПК України у Звіті не вказано, що він виготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Враховуючи наведене наданий Звіт про вартість та ступінь будівельної готовності на 60 арк. є неналежним та недопустимим доказом. Не може бути прийнятий до уваги. Отже, відповідачем не надано суду жодного доказу, яким відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже для скасування заочного рішення необхідно наявність одночасно двох умов: 1. відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 2. докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не надав суду жодного доказу поважності причин своєї неявки в судове засідання та не подання відзиву. Також не надано жодного належного та допустимого доказу, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Звіт про вартість та ступінь будівельної готовності на 60 арк. не є таким доказом. Отже не існує жодної правової та фактичної підстави для поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення.

На підставі викладеного та згідно ст.ст. 42, 46-48, 76-81, 95, 102, 106, 126, 284-288 ЦПК України, просить:

заяву про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року в справі №369/10454/18 залишити без розгляду;

у випадку розгляду заяви про перегляд заочного рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року в справі №369/10454/18 по суті, залишити заяву без задоволення.

В судове засідання 15.03.2021 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача надала через канцелярію письмовий виступ у судових дебатах відповідно до якого просила суд задовольнити заяву про перегляд заочного рішення та скасувати його.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про скасування заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.10.2019 року у справі № 369/10454/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2018 року відкрите загальне позовне провадження у справі № 369/10454/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Відповідно до інформації УДМС України в Київській області від 28.12.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З врахуванням перейменування с. Петрівське на с. Святопетрівське. Судом на адресу відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 своєчасно були надіслані копія ухвали загальне позовне провадження у справі № 369/10454/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, копія позовної заяви з додатками, постійно завчасно посилались повістки суду та робились відповідні оголошення про дату,час і місце розгляду справи.

Представник відповідача в заяві про скасування заочного рішення зазначив, що під час розгляду справи знаходився за кордоном. Тривалий час, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та постійно проживають його брат ОСОБА_3 разом зі своєю сім`єю. Але в період розгляду справи в суді першої інстанції вони також знаходились за кордоном та не мали можливості отримати судові виклики-повістки.

Представник відповідача надала суду інформацію від ГЦОСІ Прикордонної служби України про те, що України ОСОБА_2 вибув за межі України 28.07.2016 року і станом 08.04.2020 року інформація про його в`їзд в Україну відсутня.

Суд не вважає виїзд на тривалий час за кордон власника житлового будинку, який зареєстрований як об`єкт права власності під час перебування власника в зареєстрованому шлюбі, поважною причиною для ненадання відзиву на позов, відповідних доказів та пояснень до суду через уповноваженого представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку і ходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто власник, залишаючи на тривалий час належний йому об`єкт нерухомості, повинен проявляти певну необхідну обачність щодо цього об`єкту права власності. Тим більше якщо власник розуміє про презумпцію виникнення права спільної сумісної власності на майно, набуте в період шлюбу і те, що тягар доведення зворотнього є його обов`язком. Чинне законодавство України дозволяє власнику надати певні повноваження представнику на невизначений термін.

Згідно ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Ч. 3 ст. ст. 128 ЦПК України передбачено, ш судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Відповідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Ч. 11 ст. 128 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Ч. 1 ст. 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

У відповідності до п.2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що доводи відповідача та її представника про те, що відповідач не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, не отримувала позовної заяви та копію заочного рішення є обґрунтованими.

За таких обставин, суд вважає можливим заяву задовольнити, скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк звернення представника відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року по цивільній справі з за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Призначити підготовче судове засідання на 20 липня 2021 року о 10:40 год. у залі судового засідання № 6 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. Мельниченка, 1.

Встановити п`яднадцятиденнний строк відповідачу для подання відзиву до суду з одночасним направленням відзиву та додатків до нього всім учасникам розгляду справи, а суду доказів такого відправлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Дубас