Справа № 405/2851/16-ц
УХВАЛА

09.12.2021 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

представника заявника : адвоката Омелян І.О.

представника позивача : адвоката Ларіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький заяву відповідача по справі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвоката Омелян І.О. про перегляд заочного рішення у справі 405/2851/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, розірваношлюб між сторонами, який зареєстровано 29.07.2006 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 372.

22.11.2021 року відповідач ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Омелян І.В., звернулася в суд із заявою про перегляд даного заочного рішення посилаючись на те, що про наявність вказаного рішення від 22.04.2016 року вона дізналась у листопаді 2021 року, коли звернулась за отриманням юридичної консультації до Адвокатського бюро «Омелян Лойерс», під час якої також перевірялась інформація стосовно відповідача на сайті «Судова влада». Повний текст заочного рішення отримано нею 15.11.2021 року після ознайомлення з матеріалами справи. Вважає, що заочне рішення підлягає перегляду, оскільки її не було належним чином повідомлено про час і місце судового засідання, а також Ленінським районним судом м. Кіровограда у справі № 405/2851/16-ц не виносилась окрема ухвала про заочний розгляд справи.

З 2013 року по теперішній час вона з чоловіком фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , хоча офіційно зареєстровані у м. Кропивницький. Діти проживають разом з ними за вищевказаною адресою. Позивачу, на момент звернення з позовом про розірвання шлюбу до Ленінського районного суду м. Кіровограда, було відоме місце фактичного її проживання у Київській області, і він знав, що вона не зможе отримати кореспонденцію з суду у м. Кропивницькому та дізнатись про наявність зазначеного позову і відповідно надати відзив до суду. Вона навіть не здогадувалась про те, що її чоловік звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, і мотиви та цілі, які переслідував її чоловік, їй також не відомі.

З моменту реєстрації шлюбу, з 2006 року по вересень 2021 року, вони продовжували проживати разом як дружина та чоловік, виховували спільних дітей, вели спільне господарство, приймали участь у витратах на утримання сім`ї та дітей.

Також підтвердженням того, що вона не знала і не здогадувалась про вчинок свого чоловіка є заповненні та розміщенні в Єдиному державному реєстрі декларацій - декларації ОСОБА_2 за 2016 - 2020 роки, що подавались ним у зв`язку з обійманням посади депутата Кіровоградської міської ради у 2016-2019 роках, де вона вказана, як дружина ОСОБА_2 .

Крім того, згідно загальнодоступної інформації, що міститься на офіційному сайті Кропивницької міської ради, зокрема від 22.02.2019 року зазначено, що: «У середу, 20 лютого, у соціальних мережах з`явився відео-кліп нової пісні про Кропивницький. Яскраве та динамічне відео разом з мелодійною піснею «Кропивницький місто квітів», яку виконує юна вокаліста ОСОБА_3 , зібрало вже не одну тисячу переглядів. Авторство музики і слів популярної пісні належить родині депутата міської ради ОСОБА_4 - його талановитій дружині ОСОБА_5 та доньці ОСОБА_6 .».

Факт проживання сторін, як дружини та чоловіка, підтверджується спільними фото з різних місць, де вони як родина відпочивали разом з дітьми та ОСОБА_7 (мамою позивача).

Зазначає, що з моменту ухвалення судом заочного рішення від 22.04.2016 року шлюбні відносини з позивачем не припинились, з 2006 року по вересень 2021 року вона з позивачем продовжували спільне подружнє сімейне життя, вели спільне господарство та вихвували дітей. З вересня 2021 року позивач забрав старшу доньку та відвіз її до м. Кропивницького, до своєї матері. Вона разом із молодшою донькою продовжують проживати у Київській області. Мотиви подання позивачем позовної заяви про розірвання шлюбу у 2016 році їй не відомі, а тому просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2016 року у справі № 405/2851/16-ц та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримав, пояснив, що підставами для скасування оспорюваного рішення є те, що відповідач не була належним чином повідомленою про наявність та розгляд справи, рішення по якій не можливо було приймати заочно, адреса, за якою направлялись повістки не відповідає адресі проживання сторін, вона та чоловік проживали разом, вели спільне господарство, рішення суду вона не отримувала, відсутня гласність і рівність сторін в судовому процесі. На даний час його довіритель з вересня 2021 року припинила спільне проживання з позивачем, ціль подання вказаної заяви є відновлення порушених прав щодо розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви, надав суду письмові заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просив залишити заяву без задоволення. Вказує, що судове рішення було виконане, актовий запис про шлюб анульовано, що підтверджується повним витягом з актового запису про шлюб та розірвання шлюбу. Повністю заперечує проти позиції відповідача щодо спільного проживання однією сім`єю сторін, як чоловіка та дружини, та вважає, що вказане питання взагалі не може слугувати предметом розгляду даної справи про розірвання шлюбу, а є окремим предметом спору у разі її бажання.

Вважає, що доводи, на які посилається представник ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення, не мають істотного значення для правильного вирішення справи по суті, а докази, які могли вплинути на результати розгляд справи № 405/2851/16-ц, відсутні. В заяві про перегляд заочного рішення не зазначено про намір примиритися з позивачем з метою збереження сім`ї, а посилається лише на факт її нібито неповідомлення про розгляд справи та ухвалення заочного рішення без її відома, проте жодним чином не зазначає, як її присутність могла вплинути на результат вирішення справи про розірвання шлюбу, не відповідає вимогам п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Посилання представника ОСОБА_1 на збереження шлюбних відносин між сторонами, як подружжям до вересня 2021 року мають бути оцінені при вирішенні порушених питань (за їх наявності) щодо її майнових прав.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до п.2 ч.3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 29.07.2006 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.03.2016 року, яке видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 372.

Сторони мають дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та розірваношлюб між ними.

Відповідно до вказаного рішення, судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Суд дійшов висновку, що подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чиє підстави допустити негайне виконання судового рішення; чиє підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заочне рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз зазначених норм права свідчить, що заочне рішення може бути скасовано у випадку, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що ОСОБА_1 зазначає, що розгляд справи без належного повідомлення про час та місце судового розгляду, порушує її право на захист, а також прямо порушує вимоги чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в заяві про перегляд заочного рішення, відсутні докази які можуть вплинути на розгляд справи та мають істотне значення для правильного вирішення справи за позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 відповідно до норм діючого законодавства передбаченого СК України звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 , що в період з 2016 року по 2021 рік вона не була обізнана про свій дійсний сімейним стан з ОСОБА_2 оскільки пройшло більше 5 років. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживають в різних містах, ОСОБА_1 не зазначено про намір примиритися та зберегти сім`ю, вказано про припинення сімейних стосунків з вересня 2021 року.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зазначене положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно ч.3 статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення, суд враховує принцип правової визначеності рішення суду, який застосовується Європейським судом з прав людини при вирішенні звернень відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і підлягає застосуванню судами України відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2016 року, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів які мають істотне значення для правильного вирішення справи по сутті.

На підставі викладеного та керуючись ст. 287, 288 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2016 року у справі № 405/2851/16-ц залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко