Провадження № 2/344/3251/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

30 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів по виплаті страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (надалі також «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі також «Відповідач») про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування » затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 5200,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з виплатою на користь потерпілого у ДТП, яка сталася з вини Відповідача, страхового відшкодування в розмірі 5200,00 грн., Позивач набув права регресної вимоги до Відповідача щодо виплати здійсненого страхового відшкодування.

Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання повторно не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши доводи Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з Постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області у справі №344/12787/20 від 09 листопада 2020 року, яка набрала законної сили 20.11.2020 року:

«Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 101501 від 16.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 16 вересня 2020 року о 18-09 год. в м. Івано-Франківську по вул. Чорновола, 98, керував транспортним засобом марки "Ford Focus", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.9 а) ПДР України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 101512 від 16.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 16 вересня 2020 року о 18-09 год. в м. Івано-Франківську по вул. Чорновола, 98, керуючи транспортним засобом марки "Ford Focus", д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем марки "Volkswagen Golf" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який виїжджав з прилеглої території по вул. Чорновола, 98, чим порушив вимоги п.п.2.3 б)., 13.1. ПДР в Україні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 404274 від 16.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 16 вересня 2020 року о 18-09 год. в м. Івано-Франківську по вул. Чорновола, 98, керуючи транспортним засобом марки "Ford Focus", д.н.з. НОМЕР_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний».

Відтак, постановою Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області у справі №344/12787/20 від 09 листопада 2020 року, яка набрала законної сили 20.11.2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.2, ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладенона нього адміністративне стягнення:

- за ст.130 ч.2 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки;

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.;

- за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

На підставі ст.36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника наземного транспортного засобу «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 , застраховано у Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на підставі Полісу №АР/0178260 09.04.2020 року (а.с.5).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 3 п. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

25 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.6-7), в якій повідомив про пошкодження його транспортного засобу в ДТП за участю ОСОБА_1 .

Згідно Експертного висновку/калькуляції №148983 від 06.12.2020 року (а.с.24-26) вартість ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 становить 5200,00 грн.

13 січня 2021 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» складено Страховий акт (а.с.27), яким вищевказану ДТП визнано страховим випадком та затверджено суму страхового відшкодування у 5200,00 грн.

Позивач у справі здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 5200,00 грн. власнику транспортного засобу ««Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , що підтверджується копією платіжного доручення № 833 від 14.01.2021 року (а.с.28).

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом підпунктів «а» - «в» пункту 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

Отже, за аналізом наведених правових норм, Позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, оскільки останній під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння і після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на те, що вина Відповідача за заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, доведена постановою суду від 09.11.2020 року у справі №344/12787/20, Суд дійшов висновку, що з Відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 5200,00 грн.

Докази, які б спростовували викладені в позовній заяві доводи Позивача, або свідчили про необґрунтованість суми страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не надано відзиву на позов.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Види та порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульовано ст. 137 ЦПК України.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником Позивача надано суду копію Договору №1 від 02.01.2020 року (а.с.35-39), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію посвідчення адвоката (а.с.31-32, копію ордеру (а.с.30), копію платіжного доручення на суму 83000,00 грн. (а.с.42), детальний опис робіт від 30.06.2021 р. (а.с.43).

Будь-яких заяв Відповідача щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у 5000,00 грн. до суду не надходило.

Отже, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума витрат на професійну правничу допомогу у 5000,00 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 15, 979, 988, 993, 1191, 1192, 1194 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 82, 141, 247, 263-265, 268, 273, 279, 280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів по виплаті страхового відшкодування, задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», , суму в якості страхового відшкодування у розмірі 5 200,00 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», , витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.12.2021 року.

Суддя Домбровська Г.В.