Справа № 129/2385/19
Провадження № 22-ц/801/1207/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швидкий О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 рокуСправа № 129/2385/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Медвецького С. К.,

за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., представника особи, яка не брала участі у справі та подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1 адвоката Катрича П. С., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощено-го позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Краснопільської об`єднаної територіальної

громади в особі Митківської сільської ради Гайсинського району Вінниць-

кої області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування

за законом,

за апеляційною скаргою особи, котра не брала участі у справі, ОСОБА_1 , його представника адвоката Катрича Павла Степановича на рішення Гайсинсь-кого районного суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року, ухвалене в примі-щенні суду в м. Гайсині Вінницької області за головування судді Швидкого О. В.,

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернулася у Гайсинський районний суд Він-ницької області з позовом до Краснопільської об`єднаної територіальної громади в особі Митківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про виз-нання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 -нія ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку ( пай ) розміром у 2,62 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Мит-ківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, належну померлій на підставі сертифіката від 05 червня 1997 року серії ВН № 0195853. Позивачка зазна-чала, що як донька вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_5 за законом, прийняла спадщину, в установлений строк вступила у фактичне управління і володіння спадко-вим майном. Інших спадкоємців за законом, заповітом немає. Проте через втрату ори-гіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, про що зроблене оголо-шення в газеті «Трибуна Праці» від 30 серпня 2019 року № 69, з огляду на видачу сертифіката на право на земельну частку ( пай ) на ім`я спадкодавиці після її смерті, позивачка не має можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 2,62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевос-ті), розташовану на території Митківської сільської ради Гайсинського району Він-ницької області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку ( пай ) від 05 червня 1997 року серії ВН № 0195853, у порядку спадкування за законом після помер-лої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Митків Гайсинського району Вінницької області її матері ОСОБА_5 .

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року позов задоволений повністю. За ОСОБА_2 визнане право на земельну частку ( пай ), розміром 2,62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості ), розташовану на території Митківської сільської ради Гай-синського району Вінницької області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку ( пай ) від 05 червня 1997 року серії ВН № 0195853, у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Митків Гайсинського району Він-ницької області її матері ОСОБА_5 .

23 квітня 2021 року на рішення суду першої інстанції від 26 вересня 2019 року особою, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, де він просить поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження, скасувати ос-каржуване рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_6 ОСОБА_1 вважає оскаржуване ним рішення незаконним, ухваленим за не-повного з`ясування, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанцї визнав встановленими, за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуально-го права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою апеляційного суду від 06 травня 2021 року задоволене клопотання ОСОБА_1 , його представника адвоката Катрича П. С., їм поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року.

17 травня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив позивачки ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , де вона зазначає, що оскаржуване рішення суду законне, обгрунтоване, підстав для його скасування немає. Лише вона прийняла спад-щину в установленому порядку, ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом у передбаче-ний законом строк із заявою про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася. ОСОБА_1 вважається таким, який відмо-вився від прийняття спадщини. На момент подання позову в суд ОСОБА_2 не було відомо про наявність заповіту її матері, прізвище якої з 1982 року було не « ОСОБА_7 », а « ОСОБА_8 »; позивачка має право на обов`язкову частку у спадковому майні і вважає, що права, свободи та інтереси скаржника не порушені, тому просить апеляційне про-вадження у справі закрити.

31 травня 2021 року до апеляційного суду вдруге надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його адвоката, який є зовсім іншим по змісту та ви-могах, ніж відзив від 17 травня 2021 року. Беручи до уваги, що ухвалою апеляцій-ного суду від 06 травня 2021 року, отриманою ОСОБА_2 14 травня 2021 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, позивачці надавався п`ятиденний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, ураховуючи пропуск цього строку та відсутність клопотання про його поновлення за наявності для цього поважних причин, відзив від 31 травня 2021 року, зданий ОСОБА_2 на пошту для відправленні в суд 28 травня 2021 року, залишається судом апеляційної інстанції без розгляду.

Позивачка ОСОБА_2 , представник відповідача Краснопільської об`єднаної те-риторіальної громади в особі Митківської сільської ради Гайсинського району Він-ницької області в судове засідання не з`явилися. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , посилаючись на похилий вік, просить розгляд справи здійснити у її відсут-ності. Відповідач завчасно належним чином повідомлений про місце, день та час роз-гляду справи апеляційним судом, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, додане до матеріалів справи. Враховуючи зазначені обста-вини, у відповідності з нормами статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила роз-глянути дану справу по суті апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у відсутності тих учасників справи, які не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представ-ника особи, яка її подала, ОСОБА_1 адвоката Катрича П. С., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скара ОСОБА_1 підля-гає безумовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм проце-суального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`я-сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і запере-чень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, воно є помилковим внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, тобто є таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції зазначив, що виниклі і наявні між учасниками справи правовідносини регулюються нормами статей 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, а також частиною першою статті 328, статтею 1225, частиною п`ятою статті 1268 чинного ЦК України, пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України, пунктом дев`ятим статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речивих прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та, ос-кільки ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 як спадкоємиця за законом шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, але через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку ( пай ), видачу його після смерті спадкодавиці, з метою захисту її законного права на спадщину позов необхідно задовольнити повністю.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, викладеним у рішенні від 26 вересня 2019 року, як таким, що є по-милковим, суперечить фактичним обставинам справи; рішення ухвалене з порушен-ням норм процесуального права, воно зачіпає законні права та інтереси ОСОБА_1 , не залученого в установленому порядку до участі у цій справі.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції до-сліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеля-ційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інс-танції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Судом встановлено та не оспорюється учасниками справи, що внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з права на зе-мельну частку ( пай ), розміром 2,62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості ), розташовану на території Митківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку ( пай ) від 05 червня 1997 року серії ВН № 0195853. ОСОБА_2 як спадкоємиця за законом першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу ГТУЮ у Вінницькій області Коби-лянської О. А. з вимогою про видачу їй постанови про відмову у вчиненні нотаріаль-ної дії, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на право на земель-ну частку ( пай ) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 30 серпня 2019 ро-ку за вих. № 815/02-31 така постанова приватним нотаріусом видана. Як наслідок ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Краснопільської об`єднаної територі-альної громади в особі Митківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що пози-вачка є донькою померлої і як спадкоємиця першої черги за законом, фактично прий-няла спадщину, вступивши в управління і володіння спадковим майном. Проте через відсутність оригіналу сертифікату на земельну частку ( пай ), видачу його після смер-ті спадкодавиці, вона не може реалізувати своє законне право на оформлення спадщи-ни в нотаріальному порядку, у зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , його представник адвокат Катрич П. С. зазначають, що відповідно до запо-віту від 01 грудня 1988 року, стверджуваного його дублікатом від 06 серпня 2020 ро-ку, скаржник є спадкоємцем всього майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Вказаний заповіт не змінений, не відмінений, що підтверджується відміткою ор-гану місцевого самоврядування на дублікаті від 06 серпня 2020 року. Згідно довідок Краснопільської сільської ради від 30 жовтня 2020 року № 592, 27 січня 2021 року № 29 внук ОСОБА_5 . ОСОБА_1 постійно до дня смерті баби проживав з нею, прий-няв спадщину після її смерті шляхом вступу у фактичне володіння спадковим май-ном, зберігав у себе сертифікат на право на земельну частку (пай) від 05 червня 1997 року серії ВН № 0195853, після смерті закрив належний спадкодавиці житловий бу-динок АДРЕСА_1 на свій замок, ремонтував будинок, здійснював його догляд. Крім цього скаржники стверджують, що ОСОБА_2 без-підставно в якості відповідача визначена Краснопільська об-єднаної територіальної громади в особі Митківської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, оскільки Митківська сільська рада ліквідована у зв`язку з об`єднанням Митківської ОТГ з Краснопільською ОТГ.

Мотиви апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_2 заслуговують на увагу .

Суд першої інстанції правильно керувався під час вирішення справи нормами ЦК України в редакції 1963 року, які регулюють наявні між сторонами правовідносини, проте суд дійсно не у повній мірі перевірив, не дослідив факту наявності заповіту ОСОБА_5 , не встановив кола її спадкоємців, тим самим неповно з`ясував обста-вини, що мають значення для справи, не дотримався норм статті 354 ЦК України в ре-дакції 1963 року. Звертає увагу той факт, що окремі посадові особи Краснопільської сільської ради володіли певними фактами у ситуації щодо спадкування майна помер-лої ОСОБА_5 , видавали довідки як доньці спадкодавиці, так і її внукові, спадко-ємцеві за заповітом. Ці довідки й потягли по суті фактичні протиріччя встановлюва-них обставин, стали основою негативних наслідків як для ОСОБА_2 , так і для Си-ча В. А.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та за-стосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосову-ють при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і приктику Європейського суду як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ра-тифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У пункті 33 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий роз-гляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, слід тлумачити в контексті преамбули Конституції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спіль-ної спадщини Договірних держав. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узго-джених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсут-ність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюють-ся письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показан-нями свідків ( стаття 76 ЦПК України ).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих проце-суальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами ци-вільного законодавства, зокрема, є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист ци-вільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Зважаючи на значення наявних у матеріалах справи доказів, представлених дока-зів особою, яку безпідставно не було залучено до участі у справі, враховуючи обгрун-товане посилання скаржників на неповноту судового розгляду спору, допущену судом першої інстанції, необхідно зробити висновок про цілковиту недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 ; через певні майнові права спадкоємця за заповітом у даному ви-падку оскаржуване рішення суду першої інстанції на задоволення вимог апеляційної скарги підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позивачкою вимог.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за ре-зультатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішен-ня повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухва-лення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невід-повідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матері-ального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосу-ванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Виконуючи зазна-чені процесуальні норми, на користь скаржника ОСОБА_1 необхідно стягнути з ОСОБА_6 понесені витрати з оплати судового збору у зв`язку з поданням апеляційної скарги та частково витрати з оплати професійної правничої допомоги.

01 червня 2021 року суду апеляційної інстанції в електронній формі надійшло письмово викладене пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Катрича П. С. на відзиви ОСОБА_2 у зв`язку з оскарженням рішення суду першої інстанції. Крім викладення бачення безпідставності позиції позивачки, адвокат просить долучити до матеріалів справи докази понесених скаржником витрат з оплати правничої допомоги, а саме акт здачі-прийому виконаних робіт від 31 травня 2021 року та копію прибутко-вого касового ордера від цієї ж дати. Згідно вказаних документів вартість сплаченої ОСОБА_1 правничої допомоги склала 10000,00 гривень ( десять тисяч гривень 00 коп. ), з яких: 500,00 гривень - вартість юридичної консультації у сфері земельних правовідносин, 5000,00 гривень - написання апеляційної скарги на рішення суду пер-шої інстанції, 1000,00 гривень - написання пояснень на відзив позивачки на скаргу, 500,00 гривень - знайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції, зняття їх копій, 3000,00 гривень - представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інс-танції.

Дослідивши питання відшкодування за рахунок позивачки скаржникам понесених витрат з оплати правничої допомоги, колегія суддів апеляційного суду дійшла виснов-ку про можливість стягнення з ОСОБА_2 , 1940 року народження, зазначених вит-рат у розмірі 3000,00 гривень. Переконання суду у правильності такого рішення в цій частині грунтується насамперед на тому, що дану цивільну справу жодним чином не-можливо віднести до розряду складних, вона є справою незначної складності, яка не потребувала для скаржників значних професійних зусиль, тривалого проміжку часу для участі в ній.

Статтями 137, 141 ЦПК України визначено, що витрати на правничу допомогу мають бути дійсними ( реальними ), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи, фінансовий стан учасників справи. Вказані норми закону передба-чають визначення розміру витрат на правничу допомогу адвоката умовами договору про надання такої допомоги на підставі доказів про здійснення відповідних витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має пра-во на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим. При цьому, зва-жаючи на практику Європейського суду з прав людини ( рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України» ( заява № 19336/04 )), об-грунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, вико-наних адвокатом робіт ( наданих послуг ) та часом, витраченим на виконання таких робіт ( надання послуг ), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а та-кож з ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом ви-рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постано-ві від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сто-рони ( у цій справі позивачка на час вирішення справи судом апеляційної інстанції узагалі не поінформована про понесені ОСОБА_1 витрати з оплати правничої допо-моги ), з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої поста-новлено рішення ( у даному випадку судом апеляційної інстанції ), всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основ-них елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений сто-рою та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених доку-ментів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими ці-нами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц ( провадження № 14-382цс19 ) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності ), а також критерію розумності їхньо-го розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката ураховується як пов`язаність їх з розгля-дом справи, так і обгрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу запе-речень, наданих протилежною стороною. Великою Палатою Верховного Суду зазна-чено, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієн-та та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захис-ту.

Разом з тим суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які загострює увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні можливості обох сторін у справі, її учасників нести від-повідні трати, зокрема, апеляційний суд ураховує фінансові можливості учасників справи нести визначені чималі витрати.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його представника адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Краснопільської об`єднаної територіальної громади в особі Митківської сільської ради Гайсинського району Він-ницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за за-коном відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іден- тифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 сплаче-ний ним судовий збір у зв`язку з оскарженням рішення суду першої інстанції у роз-мірі 1152,60 гривні ( одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 коп. ), у відшкодування понесених витрат з оплати професійної правничої допомоги 3000,00 гривень ( три ти-сячі 00 коп. ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак во-на може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трид-цяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 червня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. К. Медвецький