09.02.2021 Єдиний унікальний номер 205/3055/20
Єдиний унікальний номер № 205/3055/20
Провадження № 2/205/1401/21
09 лютого 2021 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ОСОБА_1 28 квітня 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Разумовою О.І. № 2309.
Позов мотивований тим, що 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Разумовою О.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2309 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором від 22 листопада 2011 року в розмірі 33 048,57 грн., за період з 01 листопада 2017 року по 30 січня 2018 року, загальна сума яка підлягає стягненню становить 33 898,57 грн. з урахуванням: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 32 471,16 грн., заборгованості за процентами в розмірі 577,41 грн., плати за пропуск мінімальних платежів у розмірі 0,00 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 850,00. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм законодавства України, внаслідок чого він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2020 року цивільну справу розподілено в провадження судді Басової Н.В.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2020 року цивільну справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження; залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумову О.І. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, натомість його представник адвокат Неруш О.В. письмово просив розглядати справу у його відсутність.
Представник відповідача АТ «Банк Форвард» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відзив до суду не подав, інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, письмово просила розглядати справу без її участі.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Разумовою О.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2309 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором від 22 листопада 2011 року в розмірі 33 048,57 грн., за період з 01 листопада 2017 року по 30 січня 2018 року, загальна сума яка підлягає стягненню становить 33 898,57 грн. з урахуванням:
-заборгованості за сумою кредиту в розмірі 32 471,16 грн.;
-заборгованості за процентами в розмірі 577,41 грн.;
-плати за пропуск мінімальних платежів у розмірі 0,00 грн.;
-плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 850,00 (а.с. 23-51).
15 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 60596973 з примусового виконання виконавчого напису № 2309 від 31 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 33 898,57 грн. (а.с. 7-8).
Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Зазначений правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17.
Встановлено, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису АТ «Банк Форвард» не було дотримано всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, а саме: письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором взагалі не надсилалась боржнику.
Тобто, АТ «Банк Форвард» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. з заявою про вчинення виконавчого напису 30 серпня 2019 року (а.с. 80), і в цей же день нотаріусом було вчинено виконавчий напис без дотримання при цьому 30-денного строку встановленого підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Таким чином, недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. вказаних вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника, було порушено права позивача щодо можливості спростування розміру заборгованості.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17.
Як вбачається з копій документів, які були надані для вчинення оспорюваного виконавчого напису, відповідачем на підтвердження факту безспірності заборгованості було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Разумовій О.І. лише кредитний договір, виписку з рахунку боржника, довідку про відкриття рахунку (а.с. 80); в той же час первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції не надавались, як і не було надано належного розрахунку заборгованості із зазначенням періодів, за які утворилась заборгованість.
Як вбачається з довідки про умови кредитування, кредит за договором № 93332953 від 22.11.2011 року надано на 2 роки (а.с. 79 оберт).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Зі змісту виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01.11.2017 року по 30.01.2018 року, тоді як зі змісту кредитного договору від 22.11.2011 року вбачається, що строк договору сплив 22.11.2013 року, що свідчить про порушення нотаріусом вимог частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.
Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с. 17).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 15-16, 18, 253, 257-258, 261 ЦК України, ст. ст. 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 4, 12-13, 77-82, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Банк Форвард» (код ЄДРПОУ: 34186061, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна (місцезнаходження: м. Київ, вул. Ямська, 72, оф. 211), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати виконавчий напис, вчинений 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Разумовою Ольгою Іванівною та зареєстрований за № 2309 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором від 22 листопада 2011 року в розмірі 33 898,57 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2021 року.
Суддя Н.В. Басова