Провадження № 2/686/5316/21
УХВАЛА

01 грудня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором в розмірі 10815498 гривень 98 копійок.

Представник відповідача направив до суду клопотання про закриття провадження у справі, з посиланням на те, відповідно до наданих позивачем копій документів, 03.10.2018 року між ПП ОСОБА_3 , яка діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб підприємців та ПП ОСОБА_4 , який діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб підприємців укладено договір купівлі продажу обладнання. Відповідно до п.2.2 даного договору обладнання укомплектоване в робочому стані та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Отже, даний договір ОСОБА_3 уклала як фізична особа підприємець та ОСОБА_4 , як фізична особа підприємець, що зазначено в самому договорі. На момент подачі позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є фізичними особами підприємцями, оскільки втратили статус суб`єкта підприємницької діяльності. Однак позов стосується виконання саме господарського договору, який укладався сторонами як підприємцями щодо обладнання, яке використовується кафе за адресою

АДРЕСА_1 , для здійснення господарської діяльності.

Позивач направив до суду заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в якому вказав, що на переконання позивача подане клопотання не може вважатися обґрунтованим, оскільки позивач на день укладення договору не мав статусу об`єкта підприємницької діяльності. В обґрунтування наведеного у клопотання твердження він посилається на висновки щодо застосування норм права, наведені у постановах Великої палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №910/8729/18 та від 3.07.2019 року №916/1261/18, а також інших судових актах Верховного Суду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором в розмірі 10815498 гривень 98 копійок, який укладено між ПП ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_4 . Вказаний договір укладено сторонами як підприємцями щодо обладнання, яке використовується кафе за адресою АДРЕСА_1 , для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст.. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Статтею 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 зазначила, що, відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Згідно із частиною першою статті 128 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням. За положеннями статті 51 ГК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ГК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що правовідносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача та позивача, у звязку із втратою їх статусу як ФОП, не припинились, а тому провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором підлягає закриттю, оскільки така заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Слід звернути увагу позивача на те, що для вирішення даного питання слід звернутися до господарського суду.

Керуючись ст. ст.. 255, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницької області, , що розташоване за адресою: пров. Кам`янецький, 4, м. Хмельницький, 29016 повернути позивачу ОСОБА_3 сплачений судового збору в сумі 11350 грн.00 коп., який був сплачений на рахунок отримувача р/р UA6022490, МФО 899998, банк отримувача УК у Хмельницькому район 22030101 за меморіальним ордером №37810836 від 21 липня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 07.12.2021 року.

Суддя: