Справа № 182/5042/20
Провадження № 2/0182/829/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рибакової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який уточнювала (а.с.1-2,30-31), посилаючись на наступні обставини.

Вона є власницею трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,102 га кадастровий номер :01:006:0102, площею 5,103 га кадастровий номер :01:006:0104, площею 5,102 га кадастровий номер :01:006:0453. 11.08.2013 року приватний підприємець ОСОБА_2 уклав з нею договір оренди на три земельні ділянки оформлений у вигляді розписки, де зазначив, що бере в оренду земельну ділянку площею 15 га ( 3 по 5 га) строком на сім років до 11.08.2020 року. Вона просила щоб відповідач уклав з нею саме договір оренди, а не надав розписку. Тому 17.07.2017 року ОСОБА_2 приніс багато папірців і сказав, що їх потрібно підписати, що він потім їх зареєструє і надасть їй договори. Вона їх підписала. При зустрічі ОСОБА_2 їй повідомив, що договори підписані на десять років до 17.07.2027 року. Вона сказала, що він обманув її, що на 10 років вона не хотіла. Потім, 16.10.2017 року відповідач написав розписку, що обіцяє розірвати договори не пізніше кінця липня 2018 року і провести грошові розрахунки, так як земля вже засіяна. Ні в 2018 році, ні в 2019 році договори не були розірвані. Добровільно їх розірвати відповідач відмовляється. Вважає, що ОСОБА_2 16.10.2017 року дав згоду на розірвання договорів, надавши про це розписку.

Така поведінка ОСОБА_2 завдає їй моральної шкоди, він обманув її у 2013 році, коли сказав, що нібито уклав договір оренди землі до 2020 року, не надав їй договори укладені в 2017 році, при зустрічі з ним вона хвилюється, у неї погіршується здоров`я. Вважає, що така поведінка відповідача спричинила їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000, 00 грн.

Вважає, що відповідач ввів її в оману щодо укладення договорів оренди 17.07.2017 року. На підставі наведеного просить розірвати три договори оренди: земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0102, земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0104, земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0453, укладені між нею та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути моральну шкоду в сумі 5000, 00 грн. та понесені нею судові витрати.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди, стягнення моральної шкоди прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.44,45).

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Копію ухвали судді від 02.10.2020 року направлено позивачу. Копію ухвали судді від 02.10.2020 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу. До суду повернулися повідомлення про вручення поштового відправлення учасникам справи (а.с.51,52).

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.10.2020 року (а.с.46) відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів.

12.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав (а.с.56-61). 17.07.2017 року між ним та ОСОБА_1 було укладено строком на 10 років три договори оренди землі: на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,103 га, кадастровий номер :01:006:0104, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,102 га, кадастровий номер :01:006:0453, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,102 га, кадастровий номер :01:006:0102. Договори було зареєстровано у встановленому законом порядку 28.08.2017 року. Всі три договори оренди землі від 17.07.2017 року є дійсними, оскільки на момент їх укладення були додержані вимоги ч.ч.1,3,5 ст. 203 ЦК України. Позивачу було відомо про всі умови підписаних нею договорів та про термін дії договору, який укладався на десять років. Договори укладались добровільно та наслідки їх укладення були зрозумілі позивачу, про що свідчить її підпис на договорах оренди. Орендна плата здійснювалася відповідно до умов договору, про що позивач знала та приймала оплату у натуральній формі, що свідчить про визнання позивачем умов спірних договорів, та будь-яких претензій з приводу плати та укладених строків не мала. Після укладених в 2017 році договорів оренди землі ОСОБА_1 звернулась до нього з пропозицією купівлі зазначених паїв, мотивуючи це тим, що вона бажає допомогти своєму онукові придбати житло. На що він повідомив, що не заперечую проти купівлі землі, але з врахуванням законодавчої можливості. Для підтвердження свого наміру купівлі, позивач запропонувала йому скласти розписку щодо обіцянки розірвати укладені між ними договори оренди для укладення подальшої угоди купівлі-продажу належної їй землі. Оскільки відповідні зміни в законодавстві України не відбулись протягом 2018- 2020 років договори оренди продовжили свою дію. Вказав, що написану ним розписку неможна вважати його згодою на розірвання укладених договорів оренди землі від 17.07.2017 року та сприймати її як взаємну згоду сторін щодо розірвання договорів. ОСОБА_1 запропонувала скласти розписку щодо першочергового викупу належних їй земельних ділянок. Він погодився та склав таку розписку 19.08.2020 року, в якій зобов`язався розірвати договори оренди земельних ділянок зареєстровані в 2017 році, якщо він не викупить їх після зняття мораторію на продажу земель сільськогосподарського призначення «паїв». Спірні договори були укладені в 2017 року, після того як вона надала необхідні документи, які засвідчили її статус власника відповідних об`єктів (земельних ділянок). Вважає позовні вимоги безпідставними.

23.11.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.67-68), в якій вона послалась на обставини, викладені у позові та уточненому позові та додатково вказала, що підписані ОСОБА_2 обидві розписки є згодою відповідача на розірвання спірних договорів. Зазначила, що відповідач не виконує сівообігу, землю виснажує соняшник. За 2020 рік грошей не отримувала, ніде не розписувалась. Просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року (а.с.71,72) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

28.05.2021 року до суду від відповідача надійшли заперечення з додатками (а.с.86-88), в яких відповідач зазначив наступне. Правила сівообігу ним виконуються, він слідкує за станом землі, так як зацікавлений в родючості землі. Згідно розписок ОСОБА_1 за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік, ОСОБА_1 отримувала від ФОП ОСОБА_2 гроші за орендну плату трьох земельних паїв, що підтверджується її особистим підписом. Вказав, що відповідь на відзив не отримував і дізнався про неї 28.05.2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію Серії В01 №148819 ОСОБА_2 з 19.07.2006 року є Фізичною особою-підприємцем, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших обов`язкових платежів - НОМЕР_1 (а.с.62-копія свідоцтва).

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯЗ №307069 від 07.05.2009 року (а.с.9-копія акта), ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 16.08.2007 року є власником земельної ділянки площею 5,102 га, розташованої в Червоногригорівській селищній раді, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0102.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 62560138 від 02.07.2016 року (а.с.15), земельна ділянка площею 5,103 га, кадастровий номер :01:006:0104, розташована в Червоногригорівській селищній раді, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.04.2016 року по справі №182/8713/15-ц.

Відповідно до Державного акту на право власності на землю Серії ІІ-ДП №099870 від 19.02.2003 року (а.с.19-копія акту), ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації №37-р від 14.02.2003 року є власником земельної ділянки площею 5,318 га (з них ріллі 5,102 кадастровий номер земельної ділянки - :01:006:0453; багаторічних насаджень 0,216 кадастровий номер земельної ділянки - :01:012:1521), розташованої на території Червоногригорівської селищної ради, призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказане також підтверджується відповіддю Відділу у Нікопольському районі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 9-4-0.171-369/120-20 від 27.10.2020 року, що надійшла на запит суду (а.с.70). 17.07.2017 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) було укладено Договір оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червоногригорівської селищної ради за кадастровим номером :01:006:0102, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,102 га, у тому числі ріллі 5,102 (а.с.6-8). Вказані обставини також вбачаються з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 97027663 від 12.09.2017 (а.с.10,34-36).

17.07.2017 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) було укладено Договір оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червоногригорівської селищної ради за кадастровим номером :01:006:0104, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,103 га, у тому числі ріллі 5,103 (а.с.11-13,37-39). Вказані обставини також вбачаються з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 95540851 від 28.08.2017 (а.с.14).

17.07.2017 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) було укладено Договір оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червоногригорівської селищної ради за кадастровим номером :01:006:0453, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,102 га, у тому числі ріллі 5,102 (а.с.16-18,40-43). Вказані обставини також вбачаються з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 95558376 від 28.08.2017 (а.с.20).

Зазначені вище три договори оренди землі мають тотожній зміст та підписані сторонами.

Згідно п.8 умов кожного з договорів, договір укладено на 10 (десять) років.

Пунктами 9-14 кожного з договорів визначено орендну плату.

Згідно п.38 кожного з договорів, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін і може бути розірваний тільки після закінчення сільськогосподарського року; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає ї використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Згідно п.39 кожного з договорів, розірвання договору оренди землі з ініціативи орендодавця допускається лише в випадку, якщо орендарем в строк до 31 грудня поточного року не буда сплачена орендна плата, яка вказана у п.9 договору.

Згідно розписки ОСОБА_2 від 11.08.2013 року (а.с.21 копія розписки) він бере в оренду на сім років земельну ділянку (рілля) площею 15 га у ОСОБА_1 , зобов`язується сплачувати орендну плату, зареєструвати разом з ОСОБА_1 офіційний договір оренди земельних ділянок (ріллі) відповідно до чинного законодавства.

Згідно розписки ОСОБА_2 від 16.10.2017 року (а.с.22 копія розписки) він обіцяє розірвати зареєстровані ним від 28.08.2017 року договори (в кількості три штуки) оренди земельних ділянок загальною площею 15 гектар, що належать ОСОБА_1 на підставі державних документів після збору врожаю не пізніше кінця липня місяця 2018 року і провести грошовий розрахунок згідно домовленості.

Згідно розписки ОСОБА_2 від 19.08.2020 року (а.с.63 копія розписки) він підтверджує, що як тільки буде затверджений закон про купівлю-продаж земель (паїв) сільськогосподарського призначення, він першочергово викупить три земельних ділянки (15 га) у ОСОБА_1 , які їй належать згідно відповідних правовстановлюючих документів, якщо він не викупить ці земельні ділянки, то обіцяє розірвати договори оренди зареєстровані в 2017 році.

Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2013 року по 1 квартал 2020 року отримала доходи з таких джерел: 4 квартал 2017 року - від СПД 18794,40 грн. за надання майна в лізинг, 4 квартал 2018 року - від СПД 18794,40 грн. за надання майна в лізинг, 4 квартал 2019 року - від СПД 18794,40 грн. за надання майна в лізинг (а.с.24,24 на звороті).

Згідно розписки ОСОБА_1 від 21.08.2017 року (а.с.89 копія розписки), ОСОБА_1 отримала від ФОП ОСОБА_2 за користування земельним паєм гроші 20000 (двадцять тисяч грн.) претензій до використання земельних ділянок немає.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 28.06.2018 року (а.с.90 копія заяви), ОСОБА_1 зверталась до ФОП ОСОБА_2 з заявою про достроковий розрахунок з нею за оренду трьох земельних ділянок у зв`язку скрутним фінансовим становищем та отримала від ФОП ОСОБА_2 згідно договору оренди трьох земельних ділянок від 17.07.2017 року вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто п`ять гривень, претензій не має.

Згідно розписки ОСОБА_1 від 22.07.2019 року (а.с.91 копія розписки), ОСОБА_1 отримала від ФОП ОСОБА_2 за користування земельним паєм гроші в сумі за 3 паї двадцять сім тисяч гривень, претензій до використання земель немає.

Згідно розписки ОСОБА_1 від 22.07.2020 року (а.с.92 копія розписки), ОСОБА_1 отримала від ФОП ОСОБА_2 гроші за оренду 3-х земельних паїв 36000 грн., тридцять шість тисяч гривень нею перераховані, претензій до використання земельних ділянок не має.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Позивач до підписання спірних договорів мала можливість ознайомитися з їх умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договорів, проте договори були підписані.

17.07.2017 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) було укладено три Договори оренди землі, за якими орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червоногригорівської селищної ради за кадастровим номером :01:006:0102, :01:006:0104, :01:006:0453. Таким чином, підписанням Договорів сторони договору засвідчили, що його умови та юридичні наслідки укладення договорів їм зрозумілі.

Як вбачається зі Свідоцтва про державну реєстрацію Серії В01 №148819 ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших обов`язкових платежів ОСОБА_2 - НОМЕР_1 (а.с.62). ОСОБА_1 отримувала дохід за надання майна в лізинг саме від ФОП ОСОБА_2 . Факт отримання позивачем орендної плати підтверджується також копіями розписок, заяви ОСОБА_1 (а.с.89-92)

Судом не встановлено, що вказані договори від 17.07.2017 року вчинено під впливом обману. Адже обман має місце тоді, коли одна сторона навмисне вводить в оману іншу сторону правочину стосовно природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Жодних належних та допустимих доказів позивачем в обґрунтування своїх вимог суду представлено не було.

Суд не може погодитись з посиланням позивача на розписку ОСОБА_2 від 16.10.2017 року (а.с.22 копія розписки), якою він обіцяє розірвати зареєстровані ним від 28.08.2017 року договори (в кількості три штуки) оренди земельних ділянок загальною площею 15 гектар, що належать ОСОБА_1 на підставі державних документів після збору врожаю не пізніше кінця липня місяця 2018 року і провести грошовий розрахунок згідно домовленості, як на згоду відповідача у розумінні п.38 кожного з договорів оренди, так як після 2018 року договори продовжували діяти, а позивач отримувала орендну плату та не мала претензій.

Також суд не бере до уваги наявну в справі копію угоди (а.с.23), так як вона не має дати укладення, номеру та дати договору оренди, не має підписів орендодавця та орендаря, тому є неналежним доказом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК та іншими законами України.

Судом не встановлено порушень відповідачем обов`язків, передбачених ст.25 Закону України «Про оренду землі» та умов спірних договорів оренди землі, належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог позивачем суду не представлено.

Враховуючи те, що позивач обставин викладених в позові не довела, суд приходить до висновку, що для розірвання трьох договорів оренди: земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0102, земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0104, земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0453, укладених між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 17.07.2017 року немає жодних правових підстав, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Так як, у цих вимогах позивачу відмовлено, то не підлягають задоволенню і вимога позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, яка тісно пов`язана з вимогою у задоволенні якої відмовлено.

У задоволенні позову відмовлено повністю, тому не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,89,141,259,263-265,268 ЦПК України, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 ) про розірвання договорів оренди, стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова