РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Буга Р.М.,

розглянувши по суті справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , до Жмеринської міської ради Вінницької області про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача ОСОБА_1 20 серпня 2020 року звернулася до суду з цим позовом і вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, і після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 . Спадковий будинок належить двом власникам : ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 24 жовтня 2012 року. Частки співвласників у рішенні суду не визначені. Щодо прийняття спадщини за законом, представник позивача за довіреністю звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у правовстановлюючому документі немає відомостей про належність визначеної частки цього нерухомого майна спадкодавиці.

Тому представник позивача звернулась до суду і просила визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 становить 1/2 частину.

На обґрунтування позиції позивача надала копії документів, які підтверджують, що він спадкоємець майна після смерті матері; копії документів про належність матері частини будинку та постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач в у своїх заявах позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Позиція відповідача

Представник відповідача Жмеринської міської ради Коновалова Я.О. відзиву на позов не надала. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність відповідно до наявних в справі матеріалів (а.с.134).

Позиція третьої особи

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 подав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову (а.с.121).

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа передана до провадження судді 20 серпня 2020 року (а.с.1).

Ухвалою від 25 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою зобов`язано Жмеринську районну державну нотаріальну контору надати суду копію спадкової справи, підготовче судове засідання призначено на 5 жовтня 2020 року (а.с.29).

Копія спадкової справи надійшла до суду 2 вересня 2020 року (а.с.35).

Відповідно до довідки секретаря судового засідання 5 жовтня 2020 року, справу знято з розгляду в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному(а.с.109).

Підготовче судове засідання 23 листопада 2020 року відкладено на 28 грудня 2020 року, в зв`язку з неявкою представника відповідача (а.с.114).

Підготовче провадження закрите ухвалою суду від 28 грудня 2020 року, а справа призначена до судового розгляду (а.с.119).

3 лютого 2021 року справу знято з розгляду в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному(а.с.122).

Представник позивача ОСОБА_1 18 березня 2021 року подала заяву, у якій просила замінити неналежного відповідача Браїлівську селищну раду, в зв`язку з її реорганізацією на Жмеринську міську раду Вінницької області (а.с.125).

Ухвалою від 18 березня 2021 року замінено відповідача Браїлівську селищну раду на Жмеринську міську раду (а.с.127).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Досліджуючи факти та питання права, що лежать в основі спору, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження батьками позивача ОСОБА_2 є батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_4 (а.с.9).

Згідно з копією свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Браїлів Жмеринського району Вінницької області (а.с.10).

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 24 жовтня 2012 року, за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , який рахувався за ОСОБА_6 (а.с.11-12).

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 19 грудня 2012 року, право спільної сумісної власності на будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Відповідно до довіреності від 18 липня 2020 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 вести справи по оформленню спадкових прав після смерті ОСОБА_4 (а.с.14).

Державний нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори Суська С.В. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що в пред`явлених документах відсутні відомості про належність цього нерухомого майна спадкодавиці, тобто не визначена частка у спільній сумісній власності на будинок (а.с.15).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями по АДРЕСА_2 (а.с.16).

Згідно з інформаційною довідкою-характеристикою від 4 липня 2019 року №273, КП «ВООБТІ» 19 грудня 2012 року зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с17).

Відповідно до звіту про визначення вартості житлового будинку, ринкова вартість будинку АДРЕСА_1 становить 81645 грн, а ринкова вартість 1/2 частки житлового будинку становить 40822 грн (а.с.18-27).

Як вбачається з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями належного їй майна є позивач ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які прийняли спадщину. ОСОБА_7 від спадщини відмовився, а позивач та ОСОБА_8 уклали договір про поділ спадщини (а.с.35-108).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також визнані відповідачем.

Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Визнання права та зміна правовідношення є встановленими частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до статті 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно з частинами першою, другою статті 355, частиною першою статті 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами статті 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак суд приходить до висновку, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав" (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно зі статтею 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною першою статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Висновки суду

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку порушене право позивача на спадкування належної його померлій матері ОСОБА_4 частки будинку АДРЕСА_1 , що стало підставою звернення до суду з цим позовом, враховуючи при цьому його доведеність, відсутність заперечень проти позову іншого співвласника ОСОБА_3 та відсутність у відповідача об`єктивних підстав для заперечення проти позову, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 355-357,372,1218, 1226,1297 ЦК України суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , до Жмеринської міської ради Вінницької області про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності - задовольнити повністю.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 63,2 кв.м., в тому числі житловою площею 43,0 кв.м, становить 1/2 (одну другу).

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його складення.

Ім`я (найменування) учасників справи :

Представник позивача: адвокат Чаленко Надія Василівна, знаходиться по вул. Павлова,7-а, м. Жмеринка, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26 лютого 1998 року №101.

Позивач: ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: Жмеринська міська рада Вінницької області вул. Центральна, 4 м. Жмеринка Вінницької області, .

Третя особа: ОСОБА_3 , року народження, мешканець АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Головуючий суддя Костянтин Шепель