Справа № 717/1508/21
Номер провадження2/717/375/21
РІШЕННЯ
22.12.2021 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання Глібіщук М.Л.,
позивач ОСОБА_1 - в судове засідання не з`явився;
представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився;
представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - в судове засідання не з`явився,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явилася.
Позивач ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за номером 244302 таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача ТзОВ «Кредит-Капітал» Велікданов С.К. подав до суду заяви, в яких позов визнав повністю, проте просить суд зменшити судові витрати на правничу допомогу до 1907 грн. через їх неспівмірність зі складністю справи.
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Остапенко Є.М. викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився.
Позов заявлений з тих підстав, що кредитний договір №3696355 від 15.12.2020 року нотаріально не посвідчений тобто укладений у простій письмовій формі, а тому ні законом, ні умовами кредитного договору не передбачено вчинення виконавчого напису на кредитному договорі.
Судом встановлено, що 15 грудня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір № 3696355 про надання коштів на умовах фінансового кредиту.
21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзоВ «Фінансова компанія управління кредитами» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги відносно боржника ОСОБА_1 товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління кредитами».
27 червня 2021 року представник ТзОВ Фінансова компанія управління активами» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Миколайовича із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі №3696355 від 15.12.2020 року.
22.09.2021 року за заявою про примусове виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби в місті Чернівці Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) Кондратенко І.В. відкрито виконавче провадження №66890531 по виконанню виконавчого напису № 244302 від 27.06.2021 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 22 вересня 2021 року.
Таким чином між сторонами склалися кредитні правовідносини.
Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право вчинення виконавчого напису відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України „ Про нотаріат належить до компетенції нотаріусів. При цьому, законодавець визначив, що виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.
Частиною першою статті 88 Закону України „ Про нотаріат встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ „ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок).
Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.
Частиною першою статті 87 Закону України „ Про нотаріат передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України „ Про нотаріат). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (1172-99-п) (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.
Пунктом 2 Розділу „ Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.
З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України „ Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів №1172 в редакції від 29.11.2001 року.
Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (z0282-12) (в редакції чинній станом на 20.02.2017 року - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Судом встановлено, що кредитний договір №3696355 від 15 грудня 2020 року нотаріально не посвідчувався, що виключає надання відповідачем оригіналу такого договору нотаріусу. А тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису.
Отже, станом на 27 червня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій інших договорів (укладених в простій письмовій формі) чинним законодавством не передбачалось.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ТЗОВ «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити повністю та визнати виконавчий напис, вчинений 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за номером №244302 таким, що не підлягає виконанню.
Представник відповідача позов визнав повністю та просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних представником відповідача обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідач визнав позов повністю, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір даних витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.2, ч.3,4,6 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивачем витрачено на професійну правничу допомогу 3000 грн.
Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму, зазначену адвокатом та витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони частково співмірні зі складністю цієї справи, наданими адвокатами обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, та частково відповідають критерію розумності їхнього розміру, тому суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, становить 1907 гривень, тобто дані витрати слід зменшити з 3000 гривень до 1907 гривень.
Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1907 грн. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі ст.ст. 16,18,ЦК України, статті 34,87,88 Закону України „Про нотаріат, п.п.1.1., 1.2., 3.2., 3.4, 3.5 глави Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, постановою Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів №1172 в редакції від 29.11.2001 року, керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , (жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35017877, яке розташоване в м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9 офіс 203 Київської області ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович ( АДРЕСА_2 ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.
Визнати виконавчий напис, вчинений 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за номером 244302 таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії управління активами» на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору за подання позову та витрат на правничу допомогу в розмірі 1907 (одна тисяча дев`ятсот сім) гривень.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, тобто 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22 грудня 2021 року.

Суддя: Телешман О.В.