Справа № 444/412/21
Провадження № 2/444/472/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ПОВНЕ)

27 серпня 2021 року м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Качмар А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "АСКО-Донбас Північний", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано тим, що 29 серпня 2019 року близько 20 год. 40 хв. у м. Жовква на автодорозі М-09 «Львів-Рава-Руська» км. 27+ 400 м. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, діагноз: політравма без відомості, важкі травми тіла - госпіталізована в реанімаційне відділення.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована згідно Полісу №152177519 ПрАТ «СК «АСКО ДС».

25 вересня 2019 року на адресу Відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах потерпілої ОСОБА_1 , а саме 63123,18 грн. витрат на лікування та 3 156, 61 грн. моральної шкоди.

13 січня 2020 року на адресу Відповідача направлено заяву про долучення документів та збільшено суму вимоги страхового відшкодування, а вимога виплати становить: 127 449, 42 грн. на лікування, 6 372,47 грн. моральної шкоди, 150 228,00 грн. стійка втрата працездатності (І група інвалідності).

Мінімальна заробітна плата на день ДТП становить 4 173 грн. х 36 = 150 228 грн. стійка втрата працездатності (І група інвалідності).

15 червня 2020 року на адресу Відповідача направлено документи та збільшено суму вимоги для Позивача: 172 024, 81 грн. - витрат на лікування, 8 601, 24 грн. моральної шкоди, 150 228 грн. стійка втрата працездатності (І група інвалідності).

21 липня 2020 року до матеріалів страхової справи долучено додаткову медичну документацію ОСОБА_1 .

Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Розпорядження) від 09 липня 2010 року, станом на дату ДТП діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 грн. на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200 000 грн. на одного потерпілого.

Загальна сума страхового відшкодування завданого Позивачу становить 330854,05 грн., однак відповідно до Розпорядження в межах передбаченого на дату ДТП ліміту страхового відшкодування - 200 000 грн.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону «страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.».

Листом від 21 вересня 2020 року №1581 Відповідачем повідомлено про необхідність

долучення документів та про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, покликаючись на п. 36.2 ст. 36 Закону.

З таким рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримала тілесні ушкодження, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 в силу вимог ст. 1187 ЦК України, настає незалежно від вини.

Таким чином, рішення про зупинення Відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

Так, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону

приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати або

про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вищенаведеної статті, страховик приймає вмотивоване рішення про

здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про зупинення розгляду справи

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників

наземних транспортних засобів» не передбачено.

Окрім цього встановлено, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпіла так і не отримала належного страхового відшкодування.

Згідно з ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

На підставі наведеного, позивач вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України: за період з 25.12.2019 року по 12.04.2020 року у розмірі 4604 грн. 74 коп.; за період з 13.04.2020 року по 09.02.2021 року у розмірі 21 427 грн. 95 коп.

Позивач посилається на ст. 625 ЦК України та зазначає, що три проценти річних від простроченої суми боргу становить: за період з 25.12.2019 року по 12.04.2020 року у розмірі 599 грн. 32 коп.; за період з 13.04.2020 року по 09.02.2021 року у розмірі 4 980 грн. 82 коп.

Окрім цього, інфляційні втрати становлять: за період з 25.12.2019 року по 12.04.2020 року у розмірі 463 грн. 09 коп.; за період з 13.04.2020 року по 09.02.2021 року у розмірі 8 527 грн. 89 коп.

Позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО - Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 172 024 гривні 81 копійка витрат на лікування, 8 601 гривню 24 копійки моральної шкоди та 150 228 гривень 00 копійок шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, а всього в межах встановленого ліміту 200 000 гривень 00 копійок; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 26 034 гривні 69 копійок, три відсотки річних у розмірі 5 580 гривень 14 копійок, інфляційні втрати у розмірі 8 990 гривень 98 копійок, а всього разом - 40 605 гривень 81 копійку; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО - Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 11 березня 2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження (арк. спр. 85-86).

27.04.2021 року до суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що вимоги позивача до ПрАТ СК АСКО ДС є безпідставними та передчасними, враховуючи таке. На момент ДТП 29.08.2019 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ, держ.номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК АСКО ДС згідно полісу 152177519. Відповідно до положень ст. ст. 3, 5, 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів далі (Закон №1961) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою убезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст. 2 Закону №1961, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Таким чином норми цього закону є спеціальним та мають застосовуватись переважно над іншими нормативно-правовими актами. Згідно з положенням ч.5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює, діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Наведена норма не визначає, що страховик особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Так, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 триває в Жовківському районному суді Львівської області (справа № 444/412/21), таким чином твердження позивача про те, що зупинення строків розгляду заяви про виплату страхового відшкодування порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування є надуманим, а припинення відповідачем розгляду питання про виплату страхового відшкодування позивача узгоджується з нормою ст. 36 Закону №1961. Що стосується вимог про стягнення пені, то такі є безпідставними, оскільки строк для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування позивачу не настав.
Відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю, та судовий розгляд справи проводити за відсутності представника ПрАТ СК АСКО ДС.
30.04.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , в якій зазначено, що доводи, викладені у відзиві, спрямовані лише на те, щоб уникнути законної виплати страхового відшкодування і жодним чином не спростовують доводів позивача. Із відзиву на позовну заяву вбачається, що Відповідач помилково вважає, що процесуальне рішення у кримінальному провадженні повинно виноситись лише судом, в той час, як п.5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. З витягу з ЄРДР №0000837 вбачається, що 29.08.2019 року 20:40 год. у м. Жовква на автодорозі М-09 «Львів-Рава-Руська» км. 27 + 400 м. водій ОСОБА_2 , 1983 р.н. керуючи автомобілем ВАЗ-2101 номерний знак НОМЕР_1 здійснив наїзд на Позивача. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, діагноз: політравма, без свідомості, важкі травми тіла - госпіталізована в реанімаційне відділення. Таким чином, встановлені у вищезгаданому витязі обставини та надана Відповідачу медична документація вказують на причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями володільця джерела підвищеної небезпеки, від яких отримала тілесні ушкодження Позивач, та заподіяною їй внаслідок ДТП шкодою.
Останні актуальні позиції Верховного Суду викладено у наступних Постановах.
Справа №345/3335/17 від 03.06.2020 року: Коли шкода, пов`язана із смертю потерпілого, була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, то відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду.
Постанова Верховного Суду України у справі №554/858/19 від 01 липня 2020 року: Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювана шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювана шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.
Оскільки зобов`язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.
У позовній заяві Позивачем заявлено вимогу не лише відшкодування шкоди, заподіяної фізичною особою та стягнення страхового відшкодування, але і штрафних санкцій щодо прострочення виплати такого, а тому стягнення штрафних санкцій у даному випадку є необхідним для забезпечення належного виконання Відповідачем в подальшому своїх обов`язків як страховика.

06.05.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

21.07.2021 року від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 надійшла заява в якій він зазначає, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі (арк. спр. 135).
З урахуванням наведеного, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача і третьої особи та на підставі поданих до суду доказів.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, просила такі задовольнити.

Заслухавши пояснення представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції, її вступне слово, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено з матеріалів справи, зокрема, із копії з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості до реєстру внесено 30.08.2019 року за №0000837 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зазначено короткий виклад обставин: 29.08.2019 року в Жовківське ВП на 27 км+400м автодороги М-09 сполученням «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» поблизу заправки «ОККО» об`їзна м. Жовкви водій автомобіля марки ВАЗ 2101 д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 , не вибравши безпечної швидкості руху здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , 1981 р.н., внаслідок чого остання доставлена в реанімаційне відділення Жовківської ЦРЛ з політравмою (арк. спр. 5).

З матеріалів справи встановлено, що 25.09.2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся із заявою до ПРАТ «СК «АСКО ДС» про виплату страхового відшкодування, додавши до заяви оригінали фіскальних та товарних чеків на загальну суму 63 132,18 грн. (арк. спр. 4-15, 18-19).

13.01.2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся із заявою до ПРАТ «СК «АСКО ДС» про долучення документів, в якій зазначає, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, діагноз: політравма, без свідомості, важкі травми тіла госпіталізована в реанімаційне відділення, просить здійснити виплату страхового відшкодування та долучає до заяви товарні та фіскальні чеки на загальну суму 64 317,24 грн. Також в заяві представник зазначає, що витрати на лікування ОСОБА_1 становлять 127 449,42 грн.; моральна шкода 6 372,47 грн.; стійка втрата працездатності (І група інвалідності) 150 228,00 грн. (арк. спр. 16-27).

15.06.2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся із заявою до ПРАТ «СК «АСКО ДС» про долучення документів та виплату страхового відшкодування, в якій зазначає, що 25.09.2019 року відповідачу надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 . Також долучає до цієї заяви товарні чеки на загальну суму 44 575,39 грн. та просить здійснити виплату страхового відшкодування для потерпілої ОСОБА_1 : витрати на лікування 172 024,81 грн.; моральна шкода 8 601, 24 грн.; стійка втрата працездатності (І група інвалідності) 150 228,00 грн. Зазначає, що належне страхове відшкодування з урахуванням встановленого ліміту становить 200 000 грн. 00 коп. (арк. спр. 28-51).

Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата огляду 19.12.2019 року, встановлено першу групу інвалідності загальне захворювання (арк. спр. 31 зворот).

Із епікризу медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце праці: Жовківський військомат, юрист, встановлено, що її 29.08.2021 року доставлено машиною МНС з місця ДТП, загальний стан дуже важкий, кома (арк. спр. 57).

Згідно з полісом №152177519 автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 застрахований, назва страхової компанії ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний», страховик є діючим членом МТСБУ (арк. спр. 58).

Відповідно до Полісу №ЕР/152177519 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПрАТ СК «АСКО-ДС», адреса: 84205, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Соборна, 37; страхувальник ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; забезпечений транспортний засіб - ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , страхова сума на одного потерпілого 200000 грн. (арк. спр. 129).

21.07.2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся із заявою до ПРАТ «СК «АСКО ДС» про долучення документів, в якій зазначає, що 25.09.2019 року відповідачу надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 . До цієї заяви долучає завірену копію епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, копію листка лікарських призначень (арк. спр. 69).

Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із копії постанови Жовківського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2020 року встановлено, що справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (арк. спр. 155-158).

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 24.1 статті 24 Закону № 1961-IV, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до статті 26 пункту 26.1. Закону № 1961-IV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до статті 26 пункту 26.2. Закону № 1961-IV, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні (стаття 8 Закону).

Позивач в позовній заяві зазначає, що на день ДТП (29.08.2019 року) мінімальна заробітна плата становила 4173 грн., а тому стійка втрата працездатності (I група інвалідності) становить, 150 228 грн. (4173 грн. х 36 ).

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 1.4. ст. 1 Закону № 1961-IV, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з п. 1.6. ст. 1 Закону № 1961-IV, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах;

Відповідно до п. 1.7. ст. 1 Закону № 1961-IV, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону № 1961-IV , страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Як встановлено із листа ПрАТ «СК АСКО ДС» від 21 вересня 2020 року №1581, відповідачем повідомлено представника позивача про те, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, триває, отже, граничний строк для прийняття страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 не настав, а вимога про виплату такого страхування станом на 21.09.2020 року є передчасною (арк. спр. 75).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №775/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд також враховує наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Пунктами 1, 3 частини другої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.
Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).
Судом встановлено, що 29.08.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2101 д.р.н. НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , та відповідачем не надано суду доказів наявності передбачених ч.5 ст.1187 ЦК, п.37.1.1 ст.37 Закону обставин для відмови у виплаті страхового відшкодування, а тому твердження відповідача про безпідставність та передчасність заявленого позову за відсутності встановленої вини водія забезпеченого транспортного засобу не ґрунтуються на вимогах законодавства.
Таким чином, в силу ст. 988 ЦК страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми.
Як зазначено в позові витрати на лікування ОСОБА_1 склали 172 024,81 грн., що підтверджується відповідними товарними та фіскальними чеками (арк. спр. 6-15, 24-27, 32-50, 59-68). Дані докази відповідачем під час розгляду справи не спростовувались, а тому суд бере такі до уваги. Розмір моральної шкоди - 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 8 601,24 грн. Розмір суми стійкої втрати працездатності (І група інвалідності) з урахуванням розрахунку - мінімальна заробітнаплата на день ДТП 4 173 грн. х 36 становить 150 228,00 грн.

Таким чином, вказані витрати на лікування, розмір маральної шкоди та сума стійкої втрати працездатності підлягають стягнення з відповідача ПрАТ «СК «АСКО ДС» в межах ліміту відповідальності за заподіяну шкоду життю і здоров`ю, яка визначена у Полісі в розмірі 200 000 грн.

Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання

Із поданого позивачем розрахунку встановлено, що початковою датою розрахунку є 25.12.2019 року, з урахуванням 90 днів від дати звернення із заявою про виплату страхового відшкодування 25.09.2019 року) по 12.04.20 року, заборгованість становить 66288,79 грн. (сума страхового відшкодування, яку просила позивач стягнути з відповідача станом на 25.09.2019р.), пеня 4606, 74 грн., 3% річних 599,32 грн., інфляційні 463,09 грн. (арк. спр. 55).

Як встановлено із розрахунку проведеного позивачем 09.02.2021 року, початковою датою розрахунку є 13.04.2020 року по 09.02.2021 року (дата звернення до суду з позовом), заборгованість становить 200000 грн. (сума страхового відшкодування, яку просить позивач стягнути з відповідача в межах ліміту страхового відшкодування), пеня 21427,95 грн., 3% річних 4980,82 грн., інфляційні 8527,89 грн. (арк. спр. 56).

Виходячи із наведених норм, а також наданих розрахунків, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не спростовано даних розрахунків та не наведено обґрунтованих підстав щодо невиплати позивачам страхового відшкодування у повному обсязі, наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).
Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи встановлено, що професійна правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_1 адвокатом Качмар Анною Іванівною.
Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001513, ОСОБА_3 має право на заняття адвокатською діяльністю (арк. спр. 54).
Також в матеріалах справи є ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Жовківському районному суду Львівської області адвокатом Качмар Анною Іванівною (арк. спр. 53).
Разом із позовною заявою до суду подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи: вивчення матеріалів справи 1500 грн.; підготовка та написання позовної заяви 2500 грн.; участь представника в одному судовому засіданні 3500 грн. (орієнтовна кількість засідань - 3) (арк. спр. 52).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
27.07.2021 року до суду подано детальний опис наданих послуг ОСОБА_1 (арк. спр. 149). На підставі Акта прийому-передачі наданих послуг від 21.07.2021 року загальна вартість послуг правової допомоги становить 8000 грн. (арк. спр. 151).
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №44-11 від 21.07.2021 року, яка завірена печаткою адвоката Качмар А.І., ОСОБА_1 сплачено суму у розмірі 8000 грн. за надання правничої допомоги (арк. спр. 150).
Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).
Виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги та необхідності такої, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 6000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання йому професійної правничої допомоги.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 172 024 (сто сімдесят дві тисячі двадцять чотири) гривні 81 копійка витрат на лікування, 8601 (вісім тисяч шістсот одну) гривню 24 копійки моральної шкоди та 150 228 (сто п'ятдесят тисяч двісті двадцять вісім) гривень 00 копійок шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, а всього в межах встановленого ліміту 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 26 034 (двадцять шість тисяч тридцять чотири) гривні 69 копійок, три відсотки річних у розмірі 5580 (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят) гривень 14 копійок, інфляційні втрати у розмірі 8990 (вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень 98 копійок, а всього разом - 40 605 (сорок тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 18.09.2008 року;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АСКО-Донбас Північний", юридична адреса: 84205, м.Дружківка, вул.Соборна, буд.37, Донецька область, E-mail: , код ЄРДПОУ:13494943.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 06.09.2021 року.

Суддя: Олещук М. М.