Справа № 288/446/21
Провадження № 2/288/167/21
10 червня 2021 року смт Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Зайченко Є. О.,
за участю секретаря судових засідань - Костюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою в якій вказує, що 15 червня 2018 року між ними та ОСОБА_1 (далі - відповідач) було укладено кредитний договір кредитної лінії № В25/035/18/148/21С3 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 8199 гривень 06 копійок.
15 червня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору (далі додатковий договір № 1), відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 8199 гривень 06 копійок, за наслідками якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору № 1 складає 8199 гривень 06 копійок. Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 додаткового договору № 1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам.
Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти в сумі 8199 гривень 06 копійок, згідно заяви відповідача, від 15 червня 2018 року, на перерахування коштів в сумі 3199 гривень 06 копійок на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтвердження перерахування платіжне доручення №1098 від 15.06.2018 року (копія додається) та згідно його заяви на перерахування коштів в сумі 5000,00 гривень на цільовий внесок в додатковий капітал - підтвердження перерахування довідка про зарахування коштів.
15 червня 2018 року від Відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 5000,00 гривень.
Позивач повернув Відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером № 19/21 від 15.06.2018 року.
Слід зазначити, що відповідачем було порушено п. 3 умов додаткового договору про транш № 1, а саме: зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно, кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором.
Відповідач має належним чином виконати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті процентів, однак своє зобов`язання не виконує.
Згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по кредитному договору, заборгованість відповідача в цій частині складає 1487 гривень 57 копійок, з яких - 542 гривень 69 копійок - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 25 листопада 2018 року по 31 січня 2021 року; - 317 гривень 72 копійок - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 25 листопада 2018 року по 25 лютого 2021 року; - 627 гривень 16 копійок - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 25 листопада 2018 року по 25 лютого 2021 року.
Ухвалою суду від 17 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.
Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів.
Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно Судового виклику № 288/446/21/4668/21 від 29 квітня 2021 року розміщеного на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи.
Частини 4 статті 223 ЦПК України передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами та письмовими доказами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо їх задоволення.
Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами ст. ст. 274-279 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» (надалі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) 15 червня 2018 року укладено Кредитний договір кредитної лінії № В25/035/18/148/21С3, згідно якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом 8199 гривень 06 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором, що підтверджується кредитним договором кредитної лінії.
Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа вказаного в Додатковому договорі про транш.
Пункти 3.1, 3.2, 3.3 кредитного договору вказують, що кредит надається у національній валюті України, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, тип процентної ставки - змінювана та складає 84%.
Кредитодавець має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. У разі зміни індексу споживчих цін та/або рівня ризику кредиту кредитодавець письмово повідомляє позичальника про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова змінювана процентна ставка (п. 3.4 кредитного договору). Сторони погодили, що погашення процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку платежів (п. 3.5 договору).
Пунктом 3.6 договору передбачено, що сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років, у тому числі щодо неустойки.
Як вбачається з п. 3.7 договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів.
Відповідно до п.п. 5 п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний оплатити можливі витрати, понесені кредитодавцем в результаті неналежного виконання позичальником умов даного кредитного договору, в тому числі витрати пов`язані з листуванням, транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути звернення стягнення (або предметів застави), внесенням його в реєстри обтяжень, виготовлення та підготовку документів, тощо.
Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами (п. 7.3 договору).
Як вбачається з Додаткового договору про транш № 1 до Кредитного договору кредитної лінії № В25/035/18/148/21С3 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 15 червня 2018 року, Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (надалі - кредитодавець) надає ОСОБА_1 (надалі- позичальник) транш згідно кредитного договору кредитної лінії в сумі 8199 гривень 06 копійок, строк дії даного додаткового договору про транш - з 15 червня 2018 року по 15 червня 2020 року. Строк, на який надається кредит за додатковим договором на транш складає 731 день. Сторони погодили графік платежів з урахуванням раніше виданих траншів, сплачених платежів та вказаного в п. 1 траншу (п. 3 додаткового договору).
Згідно заяв від 15 червня 2018 року ОСОБА_1 просить КС «Центр фінансових послуг» надати в межах ліміту відкритої йому кредитної лінії черговий транш у сумі 8199 гривень 06 копійок та зарахувати вказану суму на цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5000 гривень 00 копійок.
Довідкою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» від 15 червня 2018 року передбачено, що на підставі заяви члена КС ОСОБА_1 з кредиту по договору № В25/035/18/148/21С3 від 15 червня 2018 року, зараховано на цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5000 гривень 00 копійок.
Як вбачається з заяви від 15 червня 2018 року ОСОБА_1 просить КС «Центр фінансових послуг» повернути цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5000 гривень 00 копійок.
Заявою ОСОБА_1 від 15 червня 2018 року, він доручає Кредитній спілці «Центр фінансових послуг» переказати кошти згідно кредитного договору в сумі 3199 гривень 06 копійок на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль», підтвердження перерахування платіжне доручення № 1098 від 15 червня 2018 року.
Відповідно до Видаткового касового ордеру № 19/21 від 15 червня 2018 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» видала ОСОБА_1 5000 гривень 00 копійок, підстава: знято з добровільного цільового внеску членів КС у додатковий капітал.
Відповідачем було порушено пункт 3 умов Додаткового договору № 1, а саме, зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором.
Відповідно до листа № 2438/20 від 15 грудня 2020 року Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» ОСОБА_1 повідомлявся про те, що станом на 15 грудня 2020 року він має заборгованість перед Кредитною спілкою по кредитному договору від 15 червня 2018 року, а саме: заборгованість по кредиту - 4696 гривень 98 копійок; по нарахованим процентам - 8625 гривень 56 копійок та вимагають здійснити проплату простроченої заборгованості в термін до 04 січня 2021 року.
Згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по кредитному договору, заборгованість відповідача в цій частині складає 1487 гривень 57 копійок, з яких - 542 гривень 69 копійок - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 25 листопада 2018 року по 31 січня 2021 року; - 317 гривень 72 копійок - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 25 листопада 2018 року по 25 лютого 2021 року; - 627 гривень 16 копійок - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 25 листопада 2018 року по 25 лютого 2021 року.
Згідно Статуту Кредитної Спілки «Центр фінансових послуг» та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, Кредитна Спілка «Центр фінансових послуг» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку.
У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Частина другої статті 1050 ЦК України вказує якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.
Викладене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року справа № 6-2129цс16.
Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов Договору.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України).
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на наведене, суд, враховує визнання відповідачем позову та виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань.
За змістом частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Отже, сплачений судовий збір у розмірі 2270 гривень 00 копійок має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 3, 509, 525-527, 530, 598-599, 610 - 612, 615, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 211, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко