КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/24282/20-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/8479/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство

«Акціонерна компанія «Київводоконал»

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоконал» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоконал», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

у червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «АК «Київводоконал», у якому просила стягнути на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6 569,45 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 20.09.2019 сталась дорожньо-транспортна пригода з вини працівника відповідача ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП пошкоджено належний їй автомобіль марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 . СК «Саламандра», де було застраховано цивільно - правову відповідальність відповідача виплатила страхове відшкодування в розмірі 14 289,89 грн. Проте ремонт автомобіля становить 20 853,89 грн. Залишок коштів у розмірі 6 569,45 грн необхідний для проведення відновлювального ремонту належного автомобіля довелось сплатити самостійно.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2021 позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «АК «Київводоконал» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6 569,45 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПрАТ «АК «Київводоконал» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд першої інстанції не врахував правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Суд також не звернув уваги, що коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик. Суд не врахував, що обов`язок у межах суми страхового відшкодування покладається на страховика, оскільки страхове відшкодування пред`явлене в межах ліміту відповідальності, а отже суб`єктом який мав би задовольнити вимогу є страховик. Судом не надано належної оцінки про безпідставне застосування ПрАТ «СК «Саламандра» коефіцієнту зносу, оскільки автомобіль експлуатувався менше семи років. Крім того, матеріали справи не містять доказів такого застосування. Отже у страховика не було підстав для застосування законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2019 на пр. Героїв Сталінграда 13 в м. Києві з вини працівника відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Isuzu», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ПрАТ «АК «Київводоконал» сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобілем марки «Хюндай» д. н. з. НОМЕР_1 , що належить позивачці.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2019 водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124, 122-4 КпАП України .

Згідно акту виконаних робіт від 18.03.2020 ремонт автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 становить 20 853,89 грн.

Страхове відшкодування у сумі 14 289,89 грн виплачене ПрАТ СК «Саламандра», де було застраховано цивільно - правову відповідальність відповідача на час ДТП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що шкода позивачу заподіяна з вини працівника відповідача та розмір страхового відшкодування недостатній для повного відшкодування збитків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961 - IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1961 - IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно із ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961 - IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

За матеріалами справи встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини працівника відповідача пошкоджено автомобіль «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 .

Оскільки цивільно - правова відповідальність винної особи на час ДТП була застрахована позивачка звернулася до ПрАТ «СК «Саламандра» та отримала страхове відшкодування у сумі 14 289,89 грн.

Різниця між сплаченим страховим відшкодуванням та вартістю ремонтний робіт відповідно до акту виконаних робіт від 18.03.2020 складає 6 564 грн.

Колегія суддів звернула увагу на те, що судом першої інстанції допущена арифметична помилка, проте дана обставина не є підставою для скасування рішення суду, оскільки виправлення арифметичних помилок відбувається у порядку, визначеному ст. 269 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем заявлено позов про стягнення збитків за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз ст. 22, 988, 1166, 1192, 1194, ст. 22, 28, 29, 36 Закону № 1961 - IV дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Оскільки закон передбачає виплату страхового відшкодування лише з урахуванням фізичного зносу автомобіля, незважаючи на встановлений ліміт відповідальності за таким полісом у сумі 100 000 грн, страховик ПрАТ «СК «Саламандра» не мав зобов`язань виплачувати відшкодування без урахування фізичного зносу автомобіля.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що ця сума має бути відшкодована відповідачем.

Чинним законодавством передбачено як стягнення відшкодування шкоди на підставі звітів про вартість матеріальної шкоди для подальшого ремонту автомобіля, або отримання відшкодування, якщо особа не бажає відновлювати транспортний засіб, так і за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Оскільки умовами договору страхування, укладеного з відповідачем, не передбачено виплату страхового відшкодування без урахування фізичного зносу, а відповідно до ст. 22 та 29 Закону № 1961 - IV страховик здійснює страхове відшкодування у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обов`язок сплатити різницю між витратами, понесеними на відновлення автомобіля та страховою сумою несе відповідач.

Доводи апеляційної скарги про те, що страховик не мав застосовувати коефіцієнт фізичного зносу та матеріали справи не містять доказів застосування такого коефіцієнту колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідач як сторона договору страхування не звертався до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою щодо неправильного визначення страхового відшкодування, не з`ясовував порядок нарахування такої виплати та не надав суду будь - яких доказів щодо неправильного нарахування страхового відшкодування позивачці.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Позивачка надала докази про понесені витрати на ремонт автомобіля та докази про те, що виплаченого страховиком відповідача страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди. Відповідач будь - яких доказів на спростування розміру витрат, понесених на ремонт автомобіля чи неправильності визначення страхового відшкодування не надав. Клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи не заявляв.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у даній справі встановлено інші обставини, ніж ті, що були предметом дослідження у справі № 755/18006/15-ц.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоконал» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 14.06.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук