Провадження № 2/752/6971/21
РІШЕННЯ

Іменем України

24.06.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини.

В обґрунтування свого позову зазначено, що 28.11.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, однак, шлюбно-сімейні стосунки між ними не склались та із весни 2013 року будь-які відносини між ними були припинені. З 2014 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. В період фактичного спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_4 . Позивач вказує, що в зв`язку з тим, що з моменту розірвання шлюбу та до народження дитини не минуло визначений законом строк відомості про батька дитини були внесені в порядку ч. 1 ст. 122 СК України. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2019 року у справі № 752/17210/10 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. З огляду на викладене, а також те, що відповідач є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, бути записаним як батько дитини в силу вимог закону не може, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач та відповідач в підготовче судове засідання не з`явились. Суду подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Просили позов задовольнити з викладених в ньому підстав.

Треті особи в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. З будь-якими клопотаннями до сду не звертались.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.11.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб.

Позивач вказує, що шлюбно-сімейні стосунки між нею та ОСОБА_3 не склались та із весни 2013 року будь-які відносини між ними були припинені.

З 2014 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем, що не заперечувалось, останнім, в ході розгляду справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , та, відповідно до свідоцтва про народження, - її батьками заначено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2019 року у справі № 752/17210/10, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Позивач вказує та не заперечувалось відповідачем, що, останній, є біологічним батьком дитини, однак, внести дані щодо нього, як батька, неможливо, оскільки, дитина народилась до спливу дев`ятимісячного строку після розірвання офіційного шлюбу позивача, а відтак зазначення даних відповідача, як батька дитини в силу вимог закону є неможливим, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Судом встановлено, що здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про батька дитини неможливо.

За приписами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Предметом доказування в таких справах, є походження дитини від особи, яка вважає себе її батьком.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства.

Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Строк на захист порушеного права відносно визнання батьківства відповідно до ч.2 ст.129 КпШС України, визначався в один рік, який починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Судом встановлено, що із 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбно-сімейних відносинах, як сім`я без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до спливу десятимісячного строку після розірвання шлюбу, у ОСОБА_1 народилась дитина, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Позивач та відповідач вказують, що ОСОБА_2 є біологічним батьком зазначеної дитини, та дівчинка народилась в період фактичного проживання позивача із ОСОБА_2 , а відтак суд приймає до уваги наведене, та вважає за необхідне вказати на те, що позивач вчасно звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Крім того, стороною позивача надано суду звіт теста ДНК на батьківство від 16.04.2021 року, відповідно до якого було встановлено, що ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_4 .

В силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є біологічним батьком дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 відповідач повністю визнав позов, підтвердивши, що він є батьком дитини, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянина України), - батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключити з актового запису № 899 про народження дитини ОСОБА_4 , вчиненого 28.05.2020 року Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ), - відомості про батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Тбілісі, громадянина Грузії.

Внести відомості до актового запису № 899 про народження дитини ОСОБА_4 , вчиненого 28.05.2020 року Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управляння юстиції (м. Київ), вказавши в графі батько - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянина України), в графі прізвище - « ОСОБА_4 », в графі по батькові - « ОСОБА_4 ».

Після внесення відомостей до актового запису про народження дитини видати свідоцтво про народження дитини.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.П. Чередніченко