Справа № 750/6697/21
Провадження № 6/750/219/21
У Х В А Л А

23 червня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Молодшої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Петренко Сергія Вікторовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України,

в с т а н о в и в:

22.06.2021 заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Петренко Сергій Вікторович звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)знаходиться зведене виконавче провадження № в АСВП 55446692, сформованого ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 27.12.2017 року. Станом на 17.06.2021 року до складу зведеного виконавчого провадження №55446692 входить 868 виконавчих провадження на суму стягнення 50676097,18 грн., з яких 372 виконавчих документи на суму 10 951 633,43 грн. про стягнення заборгованості по заробітній платі, 5 виконавчих документи на суму 19147682,21 грн. заборгованості зі сплати ЄСВ та 23 виконавчих документа на суму 7446726,48 грн. про стягнення заборгованості перед Пенсійним фондом України. Протягом виконання зведеного виконавчого було встановлено, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду. Факт ухиляння від виконання судових рішень та рішень інших органів полягає у відкритті нових рахунків при наявності арешту на рахунках. Постановами від 30.08.2018, 29.10.2018, 13.11.2018, 20.12.2018, 30.01.2018, 12.02.2019, 11.03.2019, 21.03.2019, 22.04.2019, 27.05.2019, 07.06.2019 відповідно до ст.ст. 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на кошти боржника на рахунках в банківських установах. Вказані постанови направлено банківським установам до виконання. Також на неодноразові вимоги державного виконавця, щодо надання балансу підприємства, списку майна підприємства, інформації щодо дебіторської заборгованості перед підприємством, запитувана інформація державному виконавцю так і не була надана. Зазначені вимоги направлялись боржнику, зокрема 24.01.2019, 12.02.2019, 14.03.2019, 05.02.2020, 09.06.2021. Керівник боржника допускає свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку по виконанню рішень суду та інших органів, в той час коли виконати цей обов`язок в нього є всі реальні можливості.

Заявник у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться зведене виконавче провадження № в АСВП 55446692, сформованого ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 27.12.2017 року.

Станом на 17.06.2021 року до складу зведеного виконавчого провадження №55446692 входить 868 виконавчих провадження на суму стягнення 50676097,18 грн., з яких 372 виконавчих документи на суму 10951633,43 грн. про стягнення заборгованості по заробітній платі, 5 виконавчих документи на суму 19147682,21 грн. заборгованості зі сплати ЄСВ та 23 виконавчих документа на суму 7446726,48 грн. про стягнення заборгованості перед Пенсійним фондом України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України.

Рішення судів та інших органів боржником не виконуються протягом тривалого часу.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» з 19.06.2012 року являється ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно повідомлення Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області від 19.02.2021 за обліками ЄІАС УМП ДМС України за ОСОБА_1 значиться документованим паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Постановами від 30.08.2018, 29.10.2018, 13.11.2018, 20.12.2018, 30.01.2018, 12.02.2019, 11.03.2019, 21.03.2019, 22.04.2019, 27.05.2019, 07.06.2019 відповідно до ст.ст. 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на кошти боржника на рахунках в банківських установах. Вказані постанови направлено банківським установам до виконання.

Постановами від 30.08.2018, 15.11.2018, 22,04.2019, 26.05.2020 накладено арешт майно боржника.

Згідно даних ДПС, які перевірялись державним виконавцем в порядку ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», боржником відкрито нові рахунки, а саме: в Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний». За вказаних обставин 26.11.2018 до органів поліції направлено подання про притягнення посадових осіб ПрАТ «ЧеЗаРа» до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України, боржником продовжувались відкривати рахунки в банківських установах, а саме: в Акціонерному товаристві «Банк «СІЧ», AT «ГІУМБ». 07.02.2019. 16.05.2019 та 04.06.2019.

27.05.2019 року постановою № 55446692 заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області накладено арешт на рахунки боржника в ПАТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , UAH, EUR в межах суми 25333436,47 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/1534/19 від 11.06.2019 року визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про арешт коштів боржника від 27.05.2019 ВП № 55446692 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» в АТ «ПУМБ», МФО 334851, оскільки вказаний рахунок використовується для оплати заробітної плати, податків та інших платежів до бюджету.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області зняти арешт з рахунку № НОМЕР_2 (UAH), відкритому Приватним акціонерним товариством "Чернігівський завод радіоприладів" у АТ «ПУМБ».

Згідно виписки по рахунку НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ», з якого рішенням суду знято арешт для оплати заробітної плати, податків та інших платежів до бюджету з 25.10.2019 по 01.03.2021 зі вказаного рахунки здійснювались і інші платежі, що також може свідчити про ухилення від виконання зобов`язань.

Також на неодноразові вимоги державного виконавця, щодо надання балансу підприємства, списку майна підприємства, інформації щодо дебіторської заборгованості перед підприємством, запитувана інформація державному виконавцю так і не була надана. Зазначені вимоги направлялись боржнику, зокрема 24.01.2019, 12.02.2019, 14.03.2019, 05.02.2020, 09.06.2021.

Пунктом 19 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, № 48, ст.436 встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» зазначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі -ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Положенням п. 5 ч. 1ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку: якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно з положеннями ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

За змістом п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з аналізу наведених норм, можна прийти до висновку, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

В судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013 року, зроблений наступний висновок: поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відтак надавши оцінки письмовим доказам заявника, суд приходить до переконання, що достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання та доказів, які б свідчили, що остання ухиляється від виконання судових рішень головним державним виконавцем суду не надано. До подання не додано жодного доказу, який би вказував на вчинення виконавцем дій спрямованих на реалізацію майна боржника з метою погашення боргу.

Окрім цього, рішення суду виконується шляхом здійснення відрахувань із заробітку боржника.

Таким чином, оцінивши надані докази, суд вважає, що факт ухилення ОСОБА_1 , як керівника боржника від виконання зобов`язання не

доведений.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Петренко Сергія Вікторовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України є необґрунтованим, що відповідно є підставою для відмови у його задоволенні.

Керуючись ст. 33 Конституції України,ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Петренко Сергія Вікторовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута