16.02.2021 Справа № 940/107/21
Провадження по справі № 4-с/940/5/21
Ухвала

іменем України

16 лютого 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Романовської Л.І.

представника заявника адвоката Макопиненко С.М.

представника Тетіївського РВ ДВС Сющук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук Анни Володимирівни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО Просто»,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області із скаргою на дії заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.В., в якій просить: визнати неправомірними дії заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.В. щодо винесення постанови про арешт коштів від 04.05.2020 року, скасувати зазначену постанову в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на його ім`я, та поновити строк, передбачений ст.449 ЦПК України.

Скаргу мотивує тим, що в рамках виконавчого провадження №61959113 заступником начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.В. 04.05.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 . Зокрема, накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 . На даний рахунок надходить лише заробітна плата. На прохання зняти арешт з рахунку, Тетіївський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відмовив, вказуючи, що з банку не надходили документи, які б підтверджували, що на кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 , заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Вважає, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок, на який боржнику здійснюється виплата пенсії порушують права гарантовані Конституцією України та законами.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Макопиненко С.М. скаргу підтримала та зазначила, що в АТ КБ «Приватбанк» відкритий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , на який перераховується йому заробітна плата. Накладення арешту на вказаний рахунок позбавляє права заявника на отримання заробітної плати та достатній життєвий рівень.

Заступник начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.С. заперечувала проти скарги в частині визнання неправомірними її дійщодо винесення постанови про арешт коштів від 04.05.2020 року , згідно якої відбулось накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», вказуючи, що на підставі вказаної постанови було накладено арешт не на конкретний рахунок, а на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках. Крім того, в оскаржуваній постанові чітко вказано, що арешт накладається на кошти, крім тих, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. За таких обставин, оскільки стосовно боржника ОСОБА_1 не надходили з банку документи, що підтверджують, що на кошти, які знаходяться на його рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження», перешкод щодо накладення арешту на кошти боржника, у тому числі на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» не було. В іншій частині вимог, у тому числі і щодо зняття арешту з карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» заступник начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.С. покладається на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО Просто» в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника заявника адвоката Макопиненко С.М., заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.С., дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у Тетіївському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №61959113 з виконання виконавчого листа №2/940/3/20 виданого 11.03.2020 року Тетіївським районним судом Київської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО Просто» заборгованості за угодою №382202 від 18.03.2021 року в розмірі 184031,66грн.

В рамках зазначеного виконавчого провадження, постановою заступника начальника відділу Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.В. від 04.05.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Зокрема, накладений арешт на грошові кошти, які містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Представник заявника адвокат Макопиненко С.М. зазначила, що вказаний рахунок є саме тим рахунком, на який ОСОБА_1 перераховується лише заробітна плата. Даний факт підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 7 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст.43 Конституції України).

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949 року, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Розмір відрахувань із заробітної плати визначено ч. 2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що накладення арешту на кошти на рахунку ОСОБА_1 поза межами розміру стягнення у 20 відсотків заробітної плати, що стосується даного конкретного випадку, є протиправним та таким, що повністю позбавляє заявника засобів існування.

Відтак, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих доказів у справі, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, зокрема про скасування постанови заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.В. від 04.05.2020 року в рамках виконавчого провадження № 61959113 в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , оскільки накладення арешту на даний рахунок, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати заявнику, що призводить до порушення його конституційних прав та позбавляє коштів на існування

Щодо вимоги заявника в частині визнання неправомірними дій заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.В., суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Кодексу. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що державному виконавцю направлено повідомлення банку про неможливість накладення арешту на рахунки, отже заступник начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.В. в межах наданих їй повноважень правомірно наклала арешт на кошти боржника.

При цьому, банк в якому арештовано кошти боржника, відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

За даних обставин, вимоги заявника в частині визнання неправомірними дій заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук А.В. задоволенню не підлягають.

Крім того, заявник просить поновити строк на звернення до суду, вказуючи, що у зв`язку з карантинними обмеженнями не зміг своєчасно оформити скаргу.

Відповідно до ст.449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, враховуючи зазначені заявником обставини, суд вважає за можливе поновити строк ОСОБА_1 , з метою захисту його порушеного права.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 354, 449, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук Анни Володимирівни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО Просто», задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сющук Анни Володимирівни від 04.05.2020 року в рамках виконавчого провадження № 61959113 в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Дата складання повного тексту ухвали: 18.02.2021 року.

Суддя: С. В. Мандзюк