Дата документу 03.06.2021
Справа № 937/9150/19
Провадження № 2/937/156/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

за участі секретаря судового засідання Драгун В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_1 адвокатів Забудської О.О., Мороз С.В.,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Діденка В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що вони з відповідачкою ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Певний час вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, однак після народження дитини відповідачка залишила сім`ю. На час звернення з цим позовом малолітній син проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні. Відповідачка свої батьківські обов`язки не виконує, про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток свого сина не піклується, участі у його вихованні та утриманні не приймає.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідачка протягом тривалого часу не приділяє належної уваги розвитку свого сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних із вихованням сина, не спілкується з дитиною, матеріально не забезпечує, натомість ним створено усі необхідні умови для розвитку та виховання сина.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що останнім часом була позбавлена можливості бачитися з сином, проте вона любить його та бажає приймати активну участь у його житті, розвитку та утриманні. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Позивач створив конфліктну ситуацію та перешкоджає їй бачитися з дитиною.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності, письмовий висновок органу опіки надати суду не вбачається можливим, оскільки відповідачка не зареєстрована та не проживає на території м. Мелітополя та Мелітопольського району.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснила, що вона працювала в школі в с. Новогородківка, знає сім`ю позивача ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_2 .Вона особисто бачила як жінка забирала сина зі школи, з нею була ще новонароджена дитина. Потім зі слів вчителів вона дізналася, що в період весняних канікул ОСОБА_2 поїхала зі своїм старшим сином на батьківщину.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що вона сусідка позивача ОСОБА_1 . Дружина позивача ОСОБА_2 приходила до неї, купляла молоко, останній раз спілкувалася з відповідачкою на день народження найменшої дитини сторін.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Сторони по справі: позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22 січня 2019 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , матір`ю якого є відповідачка ОСОБА_2 , батьком - позивач ОСОБА_1 /а.с.9/.

Малолітній ОСОБА_1 проживає разом із батьком в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 01.11.2019, виданої сільською головою Новогородківської сільської ради/а.с.16/.

Згідно копії довідки Новгородківського сільського голови Швігл Я.Я. № 656 від 01.11.2019, ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання з липня 2017 року по 29 березня 2018 року. ОСОБА_2 виїхала з території Новогородківської сільської ради; дитина залишилася мешкати з батьком/а.с.17/.

Згідно довідки, виданої директором КДНЗ «Веселка» Новогородківської сільської ради № 54 від 01.11.2019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує даний заклад з 21.08.2019. За весь цей період мати ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймала/а.с.18/.

Відповідно до листа Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-24-163 від 18.02.2020, письмовий висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати суду не вбачається можливим, оскільки відповідачка не зареєстрована та не проживає на території м. Мелітополя та Мелітопольського району.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони

не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування,

медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками,

підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків

або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільному суду № 753/2025/19 від 06 травня 2020 року.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні

норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав.

З урахуванням наведеного, твердження позивача про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини; свідомого нехтує своїми обов`язками; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем ОСОБА_1 не надано.

Натомість відповідачка ОСОБА_2 вказує, що останні роки вона була позбавлена можливості бачитися з сином, оскільки являється громадянкою Узбекистану, та тривалий час перебувала за межами України. У неї з позивачем виникають конфлікти з приводу спілкування та вихованню дитини. Проте вона любить сина та бажає приймати активну участь у його житті, розвитку та утриманні. Вважає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження № 695 від 13.07.2019, ОСОБА_2 народила ІНФОРМАЦІЯ_2 дитину чоловічої статі; мати дитини в зареєстрованому шлюбі на час народження дитини не перебувала.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного заступником начальника служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міськрад ради від 18 липня 2019 року, проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_2 , житло складається з трьохкімнатної квартири, для виховання та розвитку дитини створені такі умови: окрема кімната, маються ліжко, письмовий стіл, шафа для одягу, у даній квартирі мешкає відповідачка ОСОБА_2 без реєстрації місця проживання.

Відповідно до копій свідоцтв про народження, ОСОБА_2 також є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, не можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.

Матеріали справи не містять доказів та позивачем не надано в особистих поясненнях того, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Також, допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили факту, що відповідачка не піклується ні про здоров`я дитини, ні про її фізичний, духовний, моральний розвиток, її навчання; не приймає жодної участі у створенні для дитини належних умов для розвитку її природних здібностей; не проявляє щодо неї турботи; не цікавиться нею; не приймає жодної участі у її житті та що поведінка відповідачки відносно її сина, є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Свідки зазначили лише, що вони знають особисто позивача та відповідачку по справі, та що на протязі тривалого часу ОСОБА_2 не проживає разом з відповідачем та їх спільною дитиною.

Натомість, відповідачка надала суду переконливі пояснення та докази, що дійсно останнім часом була позбавлена можливості часто бачитися з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте вона любить його та бажає приймати активну участь у його житті, розвитку та утриманні; батьківськими обов`язками вона не нехтувала, позбавлення батьківських прав для неї є крайнім заходом.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав, такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 82, 89, 141, 263-265, 268, 280-285, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 164 Сімейного кодексу України, Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільному суду № 753/2025/19 від 06 травня 2020 року, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні дані учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянка Республіки Узбекистан, місце проживання: АДРЕСА_4 .

третя особа - Служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, місцезнаходження: вул. Івана Алексєєва, 5, м. Мелітополь, Запорізька область.

Повний тест рішення суду складено 11 червня 2021 року.

СУДДЯ: І.М.БАХАЄВ