Провадження №2-о/523/131/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Аліна С.С.,

при секретарі Вовкович І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції м. Одеси про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції м. Одеси про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт того, що подарований ОСОБА_1 паспорт: НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, від 21 березня 1997 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , житловий будинок на 1/2 частину під АДРЕСА_1 , має адресу будинок АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтовується тим, що 05 березня 2007 року рідна тітка заявника - ОСОБА_2 , яка була рідною сестрою матері заявника - ОСОБА_3 , подарувала заявнику ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку під АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Туйск Фаїною Леонтіївною.

Відповідно до даних Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №184-7-2015 від 14.07.2015 року, експлуатації поверхів садибного (індивідуального) будинку АДРЕСА_1 , включає всього по 1-му поверху, де користувачем являюсь я, ОСОБА_1 площі, план літ.А: загальна-74,4 кв.м., житлова-43,6 кв.м., підсобна-30,8 кв.м., самовільно збудована, переобладнана-52,7 кв.м, прихожа-10,6 кв.м., санвузол-4,3 кв.м., кладова-3,8 кв.м., житлова-13,0 кв.м., житлова-8,7 кв.м., житлова-9,8 кв.м., житлова-12,1 кв.м., кухня-12,1 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Однак, в договорі дарування який складався нотаріусом була допущена технічна помилка яка не дає можливості заявнику реалізовувати свої права, а саме в договорі дарування від 05 березня 2007 року на 1/2 частину житлового будинку під АДРЕСА_2 , який ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 , нотаріусом не вказано в тексті договору, а саме в адресі не вказано фразу - «місто Одеса».

Заявник ОСОБА_1 є фактичним власником спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , окрім того, він проживає за даною адресою, але не може через вищевикладені обставини, а саме через технічну помилку нотаріуса, зареєструвати власне майно.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання представник заінтересованої особи Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, однак, надали пояснення в яких зазначили про те, що вони є неналежною заінтересованою особою.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що заява є не обґрунтованою, є не доказаною, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено про те, що 05 березня 2007 року між ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 укладено договір дарування, який посвідчений державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Туйск Фаїною Леонтіївною (а.с.13-14).

З договору дарування вбачається про те, що ОСОБА_2 дарує, а ОСОБА_1 приймає у дар 1/2 частину житлового будинку під №1 /один/ по АДРЕСА_3 , який в цілому складається з одного черепашникового будинку зазначеного на схематичному плані літ.А, житловою площею 46.1 кв.м, та надвірних будівель і споруд, зазначених літерами: В літня кухня, Д-сарай, Е-убиральня, Ж,К, -гараж, Л-душ, М-убиральня, Н-сарай, 1-6-огорожа, I- цистерна на, ІІ, ІІІ - вимощення, розташованих на земельній ділянці розміром 583 кв.м. (а.с.13-14).

Судом встановлено про те, що в вищевказаному договорі дарівання від 05.03.2007р. допущена технічна помилка, а саме в тексті договору не зазначено в адресі не вказано місце розташування нерухомого майна - «місто Одеса».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315).

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

З матеріалів справи вбачається про те, що заявником ОСОБА_4 не надано до суду доказів звернення до державного нотаріусу Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Туйск Фаїної Леонтіївни з заявою про виправлення помилки та відмови у здійснені дій у виконання вищевказаної заяви.

Крім того, судом встановлено про те, що заінтересована особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є неналежною особою.

Відповідно до пункту 3 Положення завданням ПМУ МЮ (м. Одеса) є реалізація державної правової політики, державної політики з питань банкрутства, у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб , громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації статусів територіальних громад сіл, селищ, міст, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації; забезпечення реалізації державної політики у сферах організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); внесення на розгляд Мін`юсту пропозицій щодо формування та реалізації політики у зазначених сферах; забезпечення роботи нотаріату; експертне забезпечення правосуддя; протидія легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (щодо нотаріусів, адвокатів, адвокатських бюро та об`єднань, суб`єктів господарювання, що надають юридичні послуги (крім осіб, що надають послуги рамках трудових відносин)); здійснення межах повноважень міжнародно-правового співробітництва.

Також, суд зазначає про те, що чинне законодавство, яке регулює діяльність нотаріату, прямо не забороняє приймати у нотаріальне провадження документи, які мають належним чином застережені виправлення, тому у разі допущення орфографічної або технічної помилки при складанні документу нотаріус може виправити таку помилку та зробити відповідне застереження про це, засвідчивши виправлення своїм підписом та печаткою.

допущені нотаріусом у нотаріальному акті помилки за певних умов можуть бути виправлені нотаріусом як за власною ініціативою, так і за ініціативою учасників нотаріальної дії. В такому випадку нотаріальна дія не скасовується, а винесений нотаріусом нотаріальний акт приводиться у відповідність до вимог законодавства.

Можливість самостійного виправлення нотаріусом недоліків нотаріального акту передбачають Правила ведення нотаріального діловодства, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 р. № 3253/5.

Згідно з пунктом 6.16 Правил посвідчувальний напис повинен бути написаний зрозуміло, чітко, грамотно, без підчисток. Дописки чи виправлення, зроблені у тексті посвідчувального напису, застерігаються нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису і скріплюються його підписом і печаткою із зазначенням дати.

У разі допущення помилки у тексті нотаріального акту, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (наприклад, у свідоцтві), внесення дописок чи виправлень до тексту нотаріального акту здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставлянням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому, всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене (пунктом 6.13 Правил).

Керуючись статтею 8 Цивільного кодексу України, при виправленні технічної або орфографічної помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії вбачається можливим застосувати аналогію закону та керуватися порядком, встановленим для виправлення помилки у документі, що не потребує підпису особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.

Внести виправлення технічної або орфографічної помилки до тексту такого документа можна за заявою особи, заінтересованої у вчиненні нотаріальної дії, зареєстрованої у Журналі реєстрації вхідних документів.

У такому випадку виправлення технічної або орфографічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису та печатки на такому застереженні.

У разі, якщо допущені помилки можуть бути виправлені нотаріусом, такі виправлення здійснюється лише тим нотаріусом, який вчинив нотаріальну дію. Інший нотаріус не вправі усувати недоліки такого нотаріального акту.

Суд звертає увагу на те, що до суду не надходило від заявника ОСОБА_4 чи його представника ОСОБА_5 клопотань стосовно залучення іншої заінтересованої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 не надав суду письмових доказів в обґрунтування своїх вимог.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Також, суд вважає, що заявник не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції м. Одеси про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-81,133,141,265, 293, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції м. Одеси про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з днявиготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15.06.2021 року

Суддя: Аліна С.С.