Справа № 369/209/20
Провадження № 2/369/1062/21
РІШЕННЯ

Іменем України

06.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участі секретаря судового засідання Миголь А.А.,

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 законним представником яких виступає ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання договору дарування квартири удаваним, припинення права на аліменти, звільнення від сплати заборгованості за аліментами , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач протягом періоду з 2012 по 2017 рр. перебував у шлюбі з ОСОБА_6 .

Від шлюбу Позивач та ОСОБА_6 мають двох дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дана обставина підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , копії яких додаються. Оригінали свідоцтв знаходяться у законного представника Відповідачів - їх матері ОСОБА_6 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2017 року у справі №757/12475/17-ц шлюб між Позивачем та ОСОБА_6 було розірвано.

Подружжям було узгоджено, що діти будуть проживати разом з матір`ю ОСОБА_6 .

В зв`язку з із вказаними обставинами між Позивачем та ОСОБА_6 було досягнуто домовленості про те, що оскільки діти залишаються проживати з матір`ю, Позивач як батько на реалізацію свого обов`язку щодо участі в утриманні дітей, передасть у їх власність належну йому на праві особистої приватної власності квартиру.

При цьому обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дітей у Позивача буде вважатися припиненим, а ОСОБА_6 буде самостійно утримувати дітей.

На виконання вказаної домовленості, було проведено підготовку необхідних для укладення та нотаріального посвідчення договору документів.

Зокрема, отримано відповідний дозвіл на укладення договору Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

29.08.2017 року між Позивачем та малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі їх законного представника ОСОБА_6 було укладено договір дарування квартири, посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В., зареєстрований в реєстрі за №6-2006.

За вказаним договором Позивач передав у власність безоплатно квартиру АДРЕСА_1 малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках кожному.

З того часу спору між Позивачем та матір`ю дітей ОСОБА_6 не було. Остання здійснила реєстрацію права власності на вказану квартиру, отримує дохід від здачі квартири в оренду.

З Позивача жодних оплат на утримання дітей, як і було обумовлено, не вимагала.

13.08.2018 року Печерським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ, згідно якого Позивач зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі однієї третини частини заробітку доходу не менше п`ятдесяти відсотків, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 21 травня 2018 року до досягнення дітей повноліття.

Наказ пред`явлений до виконання у Голосіївський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Вбачається, що внаслідок оформлення передачі квартири у власність дітей саме шляхом укладення договору дарування, а не договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, який Позивач та ОСОБА_6 мали на увазі, Позивач опинився без майна, за рахунок доходів від використання якого він мав би можливість сплачувати аліменти, при цьому обов`язок щодо утримання дітей у нього залишився.

З огляду наведеного, оскільки домовленість щодо відмови ОСОБА_6 від аліментів у зв`язку з передачею Позивачем у власність дітей квартири, нею не виконується, у Позивача виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом з вимогами про визнання вищевказаного договору дарування удаваним правочином, застосування до нього наслідків договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права приватної власності на нерухоме майно, і припинення стягнення аліментів на дітей, що стягуються з Позивача на підставі судового наказу, виданого Печерським районним судом м. Києва від 13.08.2018 року.

Тому позивач просив суд визнати договір дарування квартири від 29.08.2017 року, укладений між ОСОБА_3 та малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі їх законного представника ОСОБА_6 , посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В., зареєстрований в реєстрі за №6-2006, - удаваним. Застосувати наслідки удаваності договору дарування квартири від 29.08.2017 року, - визнати укладеним з 29.08.2017 року договір про припинення права на аліменти для дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з передачею права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами за весь період стягнення на підставі судового наказу Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2018 року у справі №757/24719/18-ц.

Ухвалою суду від 14.02.2020 року (головуючий суддя Медведський М.Д.) було відкрито провадження у справі.

Відповідачем було подано до суду відзив згідно якого вона просила відмовити у вимогах позову в повному обсязі.

Третя особа подала до суду пояснення згідно яких просила у вимогах позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 16.12.2020 року дана справа була передана в провадження судді Волчка А.Я.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 11 липня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 738.

Під час перебування у шлюбі у ОСОБА_3 ОСОБА_6 народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року шлюбі між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано.

20 липня 2017 року до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації звернулись гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 із заявою про надання дозволу на укладення договору дарування квартири від імені та в інтересах їх малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка належить гр. ОСОБА_3 на праві власності.. Разом із відповідною заявою, гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_3 подали повний комплект документів, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини».

02 серпня 2017 року Печерською районною в місті Києві державної адміністрації як органом опіки та піклування видано розпорядження № 424 «Про дозвіл на укладення від імені та інтересах малолітніх дітей договору дарування квартири».

29 серпня 2017 року між ОСОБА_3 (дарувальник) та малолітніми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (обдаровувані) законним представником яких є їх матір ОСОБА_6 , був укладений договір дарування квартири.

За даним договором «Дарувальник» передає майно в рівних частках кожному у власність «Обдаровуваних» безоплатно.

Квартира, що відчужується за даним Договором, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами роз`яснено нотаріусом. Сторони підтвердили що цей Договір не носить характеру уявного та удаваного правочину. « ОСОБА_7 » стверджує, що Дарування здійснено за його волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального (п. 3.1. договору).

Даний договір посвідчено державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В., та зареєстровано за № 62006.

13.08.2018 року Печерським районним судом м. Києва (справа № 757/24719/18-ц) був виданий судовий наказ, згідно якого ОСОБА_3 зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі однієї третини частини заробітку доходу не менше п`ятдесяти відсотків, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 21 травня 2018 року до досягнення дітей повноліття.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9роз`яснено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦКУкраїни) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Стаття 190 Сімейного кодексу України визначає що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.

У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Згідно частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає що замість укладення договору дарування квартири сторони мали на увазі укладення договору припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно.

Разом з тим, належних, допустимих та достовірних письмових доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не було надано.

Зміст нотаріально посвідченого договору дарування від 29.08.2017 року підтверджує, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, укладення договору відповідало вільному волевиявленню та внутрішній волі сторін саме на укладення договору дарування, який визначений сторонами як безоплатний.

Крім того сторонами було отримано дозвіл Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на укладення саме договору дарування квартири, а не на укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно.

Більш того суд вважає за необхідне зазначити, що позивач ОСОБА_3 в порядку статті 170 ЦПК України має право на скасування відповідного судового наказу.

З наведеного суд приходить до висновку про необґрунтованості вимог щодо визнання оскаржуваного договору удаваним та похідних вимог щодо застосування наслідків удаваності такого правочину та звільнення від сплати аліментів.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_3 до неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 законним представником яких виступає ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання договору дарування квартири удаваним, припинення права на аліменти, звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко