ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/533/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Стецюк М.А.

сторін адвоката Манорик Г.Г., яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/17581/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_3 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2021 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, ухваленого суддею Коломієць Н.З., -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обгрунтування вимог посилалась на те, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі вищенаведеного просить стягнути з ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача в її користь 10898,50 гривень додаткових витрат, які вона сплатила за семестр навчання доньки в Тернопільському педагогічному університеті ім. В. Гнатюка на денній формі навчання.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області, 48520, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , інваліда ІІІ групи загального захворювання, непрацюючого, в користь ОСОБА_2 , жительки с. Великий Глибочок Тернопільського району Тернопільської області, 47703, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот ) гривень щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області, 48520, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , інваліда ІІІ групи загального захворювання, не працюючого, на рахунок ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, Код отримувача (код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) - 908 (дев`ятсотвісім) гривень судового збору.

До закінчення судових дебатів у справі адвокат Боднар О.В. в інтересах ОСОБА_2 подала заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат з ОСОБА_1 з надання правничої допомоги в сумі 3000 грн. На підтвердження понесених судових витрат нею надано акт виконаних робіт від 24.02.2021 року, передбачених договором про надання правничої допомоги №58 від 13.10.2020 року та платіжне доручення №25 від 14.10.2020 року на суму 3000 грн.

Додатковим рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року заяву адвоката Боднар О.В. задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Пробіжна Чортківського району Тернопільської області 48520, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , інваліда 3 групи загального захворювання, не працюючого, в користь ОСОБА_2 , жительки с. Великий Глибочок Тернопільського району Тернопільської області, 47703, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 3000 ( три тисячі) гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2021 року в частині стягнення додаткових витрат на дитину і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 в розмірі 10898 грн. 50 коп.. посилаючись на його необгрунтованість та незаконність. Вказує на те, що суд зробив помилковий висновок про те, що не було підтверджено факту згоди батька при прийнятті рішення про платне навчання.

Крім того, зазначила, що під час спільного проживання донька сторін неодноразово розповідала про свій намір поступтити на факультет іноземних мов, оскільки має схильність до їх вивчення. Відмовляючи у стягненні додаткових витрат на утримання дитини суд першої інстанції діяв всупереч інтересам дитини. Розмір додаткових витрат у розмірі 10898 грн. 50 коп. вважає виправданим, з огляду на вартість навчання та фактичну часткову оплату таких витрат.

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Манорик Г.Г. подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права в частині стягнення судових витрат з відповідача.

Вказує на те, що основне рішення у даній справі проголошено Чортківським районним судом 23 лютого 2021 року та у ньому зазначена позиція суду щодо судових витрат. Однак, у додатковому рішенні винесена суперечлива позиція суду відносно основного рішення суду, оскільки питання судових витрат вирішено в основному рішенні, інші витрати не підтверджені та не досліджувались.

Зазначає, що у наданому представником позивачки платіжному дорученні відповідно до договору про надання правової допомоги від 13 жовтня 2020 року платником є не позивач, а Тернопільський осередок НА, який не є учасником справи, а в призначенні платежу зазначено за надання юридичних послуг по договору №2407 від 01.07.2020 року. По даній справі з позивачкою ОСОБА_2 був укладений договір за №5 від 13.10.2020 року та платником послуг за правничу допомогу є ОСОБА_2 . Отже, в платіжному дорученні невірно зазначений платник та призначення платежу, а тому дане платіжне доручення безпідставно прийнято судом в якості доказу понесених позивачкою витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду від 23 лютого 2021 року - ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін. Вказує на те, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, яка закінчила школу із золотою медаллю та мала можливість безоплатно начатися у вищому навчальному закладі. Навчання у вищих навчальних закладах не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, рішення про платне навчання не було узгоджено з батьком. Також посилається на те, що він періодично перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, про що подав відповідні довідки.

Відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення Чортківського районного суду від 13 квітня 2021 року не надійшов.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України дана справа підлягала розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, однак, з урахуванням тих обставин, що в апеляційному порядку також оскаржується додаткове рішення у даній справі, та необхідністю з`ясування обставин справи, апеляційний суд розглядає справу з повідомленням (викликом) учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представниця відповідача заперечила апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим, з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримала та вказала, що оскаржене додаткове рішення не відповідає вимогам закону та поданим доказам про правову допомогу, а тому підлягає скасуванню з відмовою у стягненні витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_2 .

Представниця ОСОБА_2 адвокат Боднар О.В., будучи належно повідомленою про розгляд справи в апеляційному суді, надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представниці, апеляційну скаргу на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2021 року підтримала в повному, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасниці справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до задоволення не підлягають .

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2021 року в частині стягнення аліментів на неповнолітню дочку сторін сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи у стягненні додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив із тих обставин, що навчання у вищому навчальному закладі не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини в порядку ст.185 СК України. Позивачкою не наведено наявність особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, викликаних розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом, тобто обставин, які в розумінні ст.185 СК України є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він є мотивованим і ґрунтується на матеріалах справи та відповідає правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, як того вимагає ч.4 ст.263 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, сторони перебували у шлюбі, який рішенням Чортківського районного суду від 24 листопада 2020 року, що набрало законної сили 11 січня 2021 року, розірвано .

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 29.

Дитина проживає з матір`ю в с.Великий Глибочок Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується довідкою Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №749 від 07.01.2020 р..

Як на підставу позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, ОСОБА_2 посилалася на те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на дитину, пов`язаних з навчанням в Тернопільському педагогічному університеті. Вважає, що це є додаткові витрати на дитину.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття.

Судом встановлено, що донька сторін ОСОБА_4 вступила в Тернопільський національний педагогічний університет ім. В.Гнатюка на денну форму навчання. Строк навчання становить 3 роки 10 місяців. Ступінь вищої освіти бакалавр. Дані орбставини стверджуються договором про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 28 серпня 2020 року № пн-0101.

Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 28.08.2020 позивачка ОСОБА_2 оплатила вартість одного семестру навчання в сумі 10898,50 гривень.

Витрати на навчання доньки ОСОБА_4 на платній формі навчання не можна вважати додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України.

Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно відмовлено у стягненні 10898,50 грн. витрат, пов`язаних із оплатою навчання дочки сторін у вищому навчальному закладі для здобуття професійної освіти, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Окрім того, судом першої інстанції в частині оскаржуваного рішення суду правильно встановлено, що позивач не підтвердила належними та допустимими доказами, що рішення про платне навчання дочки, яка мала хороший рівень знань, закінчила школу із золотою медаллю і могла здобувати професійну освіту за державною формою навчання, було обговорено із відповідачем, котрий такі обставини категорично заперечував, посилаючись на відсутність можливості фінансувати дочці платне навчання у зв`язку із захворюванням та інвалідністю, про що подав відповідні медичні довідки.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків рішення суду та на правильність даного рішення не впливають.

Як вбачається із апеляційної скарги на додаткове рішення суду, відповідач просив скасувати додаткове рішення повністю та відмовити у задоволенні заяви представника позивачки, мотивуючи тим, що в платіжному дорученні невірно зазначений платник та призначення платежу, тому дане платіжне доручення не має відношення до даної справи та не є належним доказом слати послуг правової допомоги.

Відповідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, в розумінні наведеної норми законодавець передбачив, що сплаті підлягає компенсація витрат адвоката, яка встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, згідно ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі і витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката), покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:

- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);

- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом і у Постанові ВС від 09 червня 2020 року по справі № 466/9758/16-ц провадження № 61-39474св18, Постанові ВС в ід 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

З матеріалів справи вбачається, що у клопотанні про приєднання доказів на підтвердження судових витрат представником позивачки долучено копію договору № 58 про надання правової допомоги від 13.10.18.2020 року, в якому обумовлена сума гонорару адвоката 3000 грн., акт виконаних робіт від 24.02.2021 року; копію платіжного доручення №25 від 14 жовтня 2020 року. (а.с.104-107)

Отже, сума гонорару 3000 грн. була обумовлена при укладенні з адвокатом договору; про подання доказів на підтвердження понесення правових витрат було заявлено до закінчення судових дебатів в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України; попередній розрахунок судових витрат було зазначено в позовній заяві від 13.10.2020 року, а тому твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність витрат на правову допомогу та неподання доказів таких витрат під час розгляду справи є надуманими і до уваги апеляційним судом не приймаються.

У зв`язку із вищенаведеним колегією суддів не беруться до уваги, твердження апеляційної скарги про відсутність документального понесення вищевказаних витрат позивачкою - в реквізитах платіжного доручення №25 від 14 жовтня 2020 року зазначений інший платник, так як ці обставини самі по собі не мають правового значення при наявності конкретно узгодженого гонорару адвоката 3000 грн. в договорі про надання правової допомоги (а.с.105-зворот). Окрім того, в суді першої інстанції знайшло доведення, що позивачка здійснювала оплату гонорару он-лайн та помилково роздрукувала іншу квитанцію.

На переконання апеляційного суду, вказаний розмір витрат на правову допомогу з урахування всіх обставин справи, часу затраченого адвокатом на підготовку процесуальних документів та участь у судових засіданнях є співмірним із виконаною адвокатом роботою, а відповідач не скористався своїм правом клопотати про зменшення розміру таких витрат, натомість повністю заперечуючи їх понесення позивачкою.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду у додатковому рішенні не спростовують та не дають підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати за подання апеляційної скарги позивачки ОСОБА_2 , у відповідності до ст.141 ЦПК України, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381-384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2021 року та додаткове рішення Чортківського районного суду від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 року.

Головуюча С.І. Дикун

Судді: Т.С. Парандюк

Н.М. Храпак