Справа № 449/598/18 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/3018/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення межі та позовом ОСОБА_3 до Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_1 , Перемишлянської районної державної адміністрації, правонаступником якої є Львівська районна державна адміністрація Львівської області, про скасування рішення Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, уточненим заявою від 26.09.2018 року (а.с.65 т.1), в якому просила: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 0,1835 га по АДРЕСА_1 , призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: :12:001:0173), шляхом зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати встановлену огорожу на території земельної ділянки ОСОБА_5 , та не чинити перешкод у відновленні Романівською сільською радою Перемишлянського району Львівської області межових знаків земельної ділянки, площею 0,1835 га по АДРЕСА_1 , призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: :12:001:0173), та зобов`язати Романівську сільську раду Перемишлянського району Львівської області відновити межові знаки між присадибними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на місцевості відповідно до затвердженої технічної документації.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником будинку по АДРЕСА_1 та власником земельної ділянки, площею 0,1835 га, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: :12:001:0173), яка їй передана у власність рішенням Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №149 від 22.09.2016 року (реєстраційний номер запису про право власності: 17011227 від 30.09.2016). Цим рішенням ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Власником суміжної земельної ділянки є ОСОБА_3 , яка вчиняє дії, що порушують закріплені у Земельному кодексі України правила добросусідства, а саме: самовільно захопила частину земельної ділянки ОСОБА_5 , шляхом встановлення огорожі дугоподібною лінією із зміщенням у сторону земельної ділянки ОСОБА_5 , позаяк, лінія розмежування земельних ділянок від точки №21 (перетинання межі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з вулицею) до точки №2 (перетинання межі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з будівлею КН 2, що належить ОСОБА_5 ) має бути прямою.

Зазначає, що земельний спір між ОСОБА_5 , Романівською сільською радою та ОСОБА_3 вже розглядався в суді і рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02.03.2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, визнано незаконним рішення Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №326 від 22.09.2013 року «Про затвердження межі між присадибними ділянками суміжних землекористувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по існуючій межі» та встановлено порушення затвердження межі між присадибними земельними ділянками по існуючій межі, яка не проходить прямою лінією, а є дугоподібною із зміщенням в сторону земельною ділянки ОСОБА_5 .

Разом з тим, незважаючи на скасування судом рішення Романівської сільської ради Перемишлянського району №326 від 22.09.2013 року, межа земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 не приведена у відповідність до кадастрового плану та технічної документації та не встановлено меж земельної ділянки в натурі, а огорожа, яка встановлена ОСОБА_3 із виходом на частину земельної ділянки позивача, залишається на тому ж місці.

Згідно листа №128 від 03.03.2017 року Романівської сільської ради вбачається проведення ними встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації позивача, затвердженої рішенням ради від 22.09.2016 року №149, однак, відповідачем ОСОБА_3 встановлені межові знаки знищені і вона постійно чинить перешкоди і їх відновленні.

В свою чергу, у вересні 2018 року ОСОБА_3 подала до суду позов до Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, правонаступником якої є Бібрська міська рада Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , Перемишлянської районної державної адміністрації, в особі Центру надання адміністративних послуг, уточнений заявами від 21.01.2019 року та 25.03.2020 року (а.с.194-195, 230 т.1), в якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №149 від 22.09.2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки, площею 0,1835 га, по АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :12:001:0173), та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обгрунтовувала тим, що вона є власником будинку та присадибної земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , між її присадибною ділянкою та присадибною ділянкою ОСОБА_5 весь період землекористування, близько 70 років, була встановлена дугоподібна межа, по якій встановлено огорожу, яку, в подальшому, на тому самому місці, замінено на нову огорожу, і порядок фактичного користування земельними ділянками не змінювався від самого початку землекористування.

Рішенням Романівської сільської ради №326 від 22.09.2013 року «Про затвердження межі між присадибними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мешканок с. Романів» було затверджено існуючу дугоподібну межу, однак, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02.03.2015 року зазначене рішення ради скасоване з формальних, на переконання позивача, підстав.

Оспорюваним рішенням Романівської сільської ради від 22.09.2016 року №149 встановлено пряму межу між їхніми з ОСОБА_5 присадибними ділянками, всупереч фактичному землекористуванню, оскільки кадастровий план та збірний план, що лежать в основі затверджених оспорюваним рішенням ради меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , були створені відповідно до схеми в масштабі 1:2000 с. Романів, яка виготовлена в 1956 році, і згідно цього масштабу технічно неможливо точно встановити межу, так як можлива похибка 0,50-1 м. Крім цього, вважає, що встановлення межі по прямій лінії створює суттєві перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком та господарськими спорудами, так як відбулося звуження заїзду на подвір`я, що унеможливлює заїзд автомобіля в двір, в тому числі сільськогосподарської техніки для обробітку земельної ділянки.

Вважає, що у зв`язку з тим, що межі, встановлені рішенням Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №149 від 22.09.2016 року, було затверджено без її повідомлення та згоди, з суттєвим порушенням її прав, як землекористувача, а у технічній документації із землеустрою, що була виготовлена на замовлення ОСОБА_5 , відсутній її підпис, як землекористувача суміжної земельної ділянки, також її підпис відсутній і в акті встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки, оспорюване рішення ради підлягає скасуванню.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення встановленої огорожі з території земельної ділянки ОСОБА_1 та не чинити перешкод у встановленні Романівським старостинським округом Бібрського ОТГ межових знаків земельної ділянки.

Зобов`язано Романівський старостинський округ Бібрського ОТГ встановити межі між присадибними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на місцевості відповідно до затвердженої технічної документації.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, а в задоволенні первісного позову відмовити.

Апелянт вважає недоведеними вимоги ОСОБА_1 щодо чинення їй перешкод у користуванні земельною ділянкою та в чому вони виразились.

Зазначає, що суд не зазначив у рішенні, на яку саме відстань потрібно перенести огорожу, а також не зазначив кількості та розмірів межових знаків.

Звертає увагу, що суд оскаржуваним рішенням не вправі був зобов`язувати Романівський старостинський округ Бібрської ОТГ, який не є юридичною особою, вчиняти певні дії щодо встановлення межових знаків на місцевості.

Також апелянт вважає, що суд не вирішив по суті уточнених її позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_5 .

Апелянт вважає неправильним висновок суду про відмову у задоволенні її позовної вимоги про скасування рішення Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №149 від 22.09.2016 року, оскільки судом не враховано, що цим рішенням порушуються її права, як землекористувача.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21.09.2021 року до участі у справі залучено Львівську районну державну адміністрацію Львівської області, як правонаступника відповідача Перемишлянської районної державної адміністрації.

У судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони ОСОБА_3 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі, якщо вони відсутні, зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст.107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Частиною другою статті 158 ЗК України визначено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.3 ст.152 ЗК України).

Судом встановлено, що рішенням Романівської сільської ради №326 від 22.09.2013 року «Про затвердження межі між присадибними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , мешканок с. Романів» межу між присадибними земельними ділянками суміжних землекористувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 затверджено по існуючій межі.

Вказане рішення Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №326 від 22.09.2013 року визнано незаконним та скасоване рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02.03.2015 року у справі №449/140/14.

Визнаючи незаконним та скасовуючи рішення Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №326 від 22.09.2013 року, апеляційний суд вказав, що межа між присадибними земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на місцевості була фактично встановлена зі встановленням межових знаків 28.03.2011 року, що підтверджується листом виконкому Романівської сільської ради №123 від 28.03.2011 року, та абрисом встановлення межі між присадибними земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , складеним 28.03.2011 року, згідно з яким, межа між земельними ділянками проходить прямою, а не дугоподібною лінією, і така не зміщена в сторону земельної ділянки ОСОБА_3 .

Отже, той факт, що межа між земельними ділянками сторін проходить прямою, а не дугоподібною, лінією встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому цей факт не потребує доказування в даній справі.

Рішенням Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №149 від 22.09.2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 та передано їй у власність земельну ділянку, площею 0,1835 га, в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер: :12:001:0173).

На підставі цього рішення ради здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку.

Встановлення межі між присадибною земельною ділянкою ОСОБА_5 та присадибою ОСОБА_3 проводилося відповідно до технічної документації ОСОБА_5 щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), затвердженої рішенням Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №149 від 22.09.2016 року.

ОСОБА_3 підтверджено у своїй позовній заяві, що спірна огорожа встановлена по існуючій межі, яка є дугоподібною.

Таким чином, в колегії суддів не має підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов, про усунення спадкоємцю ОСОБА_5 ОСОБА_1 перешкод у користуванні належною на праві власності земельною ділянкою, шляхом звільнення земельної ділянки від огорожі, оскільки така огорожа встановлена ОСОБА_3 згідно з рішенням Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №326 від 22.09.2013 року, яке визнане незаконним та скасоване рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02.03.2015 року.

У зв`язку з тим, що суд відмовив ОСОБА_3 у задоволенні її позову в повному обсязі, безпідставними є доводи апелянта про те, що суд не розглянув її вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку, оскільки ця вимога є похідною від першої позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №149 від 22.09.2016 року про передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки, площею 0,1835 га, по АДРЕСА_1 , у задоволенні якої суд першої інстанції правильно відмовив.

Інші доводи апелянта не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки не впливають на правильність висновків суду по суті його вирішення і, окрім того, стосуються інших учасників справи, які рішення суду не оскаржували.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір, не допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич