Справа № 147/641/20
Провадження № 2/147/61/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2010 р.. За час спільного проживання у них народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживаю разом з позивачкою та перебувають повністю на її забезпеченні. Також зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча згідно законодавства зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття. З огляду на викладене, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 12.08.2020 р. дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

27.05.2021 р. від ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення цивільної справи №147/480/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради, про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою суду від 27.05.2021 р. у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, відмовлено. Судове засідання відкладено до 09 год. 30 хв. 04.06.2021 р.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (рішення від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06, § 71).

Наведені обставини дають підстави для критичної оцінки процесуальної поведінки ОСОБА_2 та свідчать про намір останнього у такий спосіб затягнути розгляд справи та позбавити суд можливості ухвалити рішення.

З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.07.2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (а.с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_7 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.2011 р. виконкомом Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_8 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 03.12.2012 р. виконкомом Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с.7).

Згідно довідки №250 від 06.07.2020р., виданої Четвертинівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_2 , 1987 р.н.. ОСОБА_7 , 2011 р.н. та ОСОБА_8 , 2012 р.н. (а. с. 6).

Відповідно до довідки виконкому Будянської сільської ради від 31.08.2020 р. №346, ОСОБА_1 не зареєстрована, але проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.34).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Тобто, на даний час сторони не дійшли згоди із питання утримання дітей, наполягаючи на його вирішенні в судовому порядку.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У п. 17 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги надані позивачем докази, які підтверджують, що діти проживають разом з ОСОБА_1 , остання займається їх вихованням та утриманням.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав та не спростував зазначені позивачем обставини, зокрема щодо тієї обставини, що діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

Наявність спору з приводу визначення місця проживання дітей, судом оцінюється критично, оскільки діти постійно потребують утримання, а тому позивач не позбавлена права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача до визначення в судовому порядку місця проживання дітей.

Аналіз наданих суду доказів, зокрема довідки Будянської сільської ради від 31.08.2020р., вказує на те, шо на час розляду справи діти проживають з матір`ю, а протилежне відповідачем не доведено.

Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідач зобов`язаний нарівні з позивачем утримувати доньок до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву та суду не надано документів про стан здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних осіб на утримані, суд не досліджує зазначені обставини справи.

Таким чином суд дійшов висновку, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей, щомісячно і до досягнення найстаршою повноліття, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Позивач звернулась до суду з позовною заявою 07.07.2020 р., а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Також, у позовній заяві позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачем до позовної заяви на підтвердження сплати нею гонорару адвокату у розмірі 500 грн. за надання професійної правничої допомоги долучено копію договору про надання правової допомоги від 30.07.2020р., копію квитанції №06/06 від 30.06.2020р., копію акту прийому - передачі наданих послуг від 30.06.2020р. (а.с.9-11).

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З огляду на викладене необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст. ст. 4,12, 81, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 07.07.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_5 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 07.06.2021 р.

Суддя О.А. Натальчук