Номер провадження 22-ц/804/980/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.В.,
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» про стягнення суми боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.03.2020р. між ним та відповідачем було укладено Договір фінансової позики №05/03-20, відповідно до якого, відповідачу позивачем були передані грошові кошти в сумі 139 000,00 грн., з кінцевим поверненням 30.06.2020 р.
17.04.2020 р., в рахунок повернення позики, він отримав від ТОВ «НВП «КЗЕМ» - 5 500 грн., а 11.09.2020 р. 20 000 грн.
17.09.2020 р. позивач звернувся з заявою до відповідача щодо повернення позики, та отримав відповідь, що через скрутне матеріальне становище на підприємстві повернення позики неможливе.
Оскільки зобов`язання відповідачем не виконано, просив стягнути з відповідача суму у розмірі 115 249,02 грн., яка складається з суми неповернутої позики у розмірі 113 500,00 грн., пені у розмірі 1749,02 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 1152, 50 грн.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» про стягнення суми боргу - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» на користь ОСОБА_1 : - суму боргу за договором позики від 27.02.2014р. в розмірі 12 500 доларів США, що станом на дату подання позову 03.07.2018р. за курсом НБУ еквівалентно 327 875,00 грн. (триста двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 00 коп.); - понесені судові витрати в сумі 3 278,75 грн. (три тисячі двісті сімдесят вісім гривень 75 коп.).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09.03.2021 року виправлені описки, допущені в рішенні Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2020 року та зазначити в другому абзаці резолютивної частини рішення суду дату позики, як « 05.03.2020 року» та суми, які належать до стягнення: сума боргу в розмірі 113 500, 00 грн., пеня в розмірі 1 749, 02 грн. та понесені судові витрати 1 152,50 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «НВП «КЗЕМ», в порушення прийнятих на себе зобов`язань, суму боргу до теперішнього часу ОСОБА_1 не повернуло, чим порушило його права.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідач ТОВ «НВП «КЗЕМ» з рішенням суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що із зазначеним рішенням не згоден. Вважає його незаконним, оскільки судом допущено грубе порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, крім того справу було розглянуто за відсутністю відповідача.

У доводах апеляційної скарги звертає увагу на той факт, що відповідач є юридичною особою з визначеним місцем знаходження: м. Київ, відокремлених підрозділів юридична особа не має. Зазначена позивачем у позові адреса відповідача у м. Краматорськ не є адресою підприємства.

Справа розглянута у спрощеному порядку, відповідач не був належним чином повідомлений про день та час її розгляду , у зв`язку із чим не зміг реалізувати свої процесуальні права.

При підготовці справи судом першої інстанції не було встановлено особу відповідача, не перевірено реєстраційні дані та його статус, в матеріалах справи відсутні будь-які витяги щодо реєстрації юридичної особи, статутні документи, інші документи, що містять відомості, які дозволяють ідентифікувати особу.

Заява про визнання позову від імені відповідача не відповідає вимогам до заяв по суті, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують процесуальні повноваження заступника директора ОСОБА_2 , а отже він не може бути допущений до ведення судової справи, оскільки його повноваження не підтверджені за вимогами ст. ст. 58, 62 ЦПК України.

Звертають увагу на той факт, що підставою позову є договір фінансової позики № 05/03-20 року, в преамбулі якого зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» укладає договір в особі заступника Пєтросова А.Г., який діє на підставі довіреності № 1 від 02.01.2020 року. Вказаною довіреністю уповноважено заступника директора Пєтросова А.Г. лише засвідчувати своїм підписом тотожність копій документів їх оригіналам, які надаються у підприємства, установи, організації усіх форм власності з будь яких питань. Інших повноважень довіреність не передбачає.

З урахуванням викладеного вважають, що зазначена довіреність повноважень, зокрема на укладання від імені підприємства угоди, не передбачає, тому до договору фінансової позики № 05/03/-20 від 05.03.2020 року слід віднестися критично. Вважають, що суд першої інстанції не пересвідчився у наявності у цієї особи повноважень як на підписання договору, так і повноважень на представництво під час розгляду справи в суді.

Крім того, згідно статуту відповідача, договір з Директором Товариства повинен був укладатися та підписуватися від Товариства особою, уповноваженою на таке підписання Загальними зборами Учасників (п.10.12).

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

У судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явився, поштове повідомлення повернулося на адресу суду з відміткою про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що відповідно до ч.8 п.3 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити .

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 05.03.2020 р. між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» було укладено Договір фінансової позики №05/03-20, відповідно до якого, відповідачу позивачем були передані грошові кошти в сумі 139 000,00 грн., з кінцевим поверненням 30.06.2020 р.

17.04.2020 р. ОСОБА_1 , в рахунок повернення позики, отримав від ТОВ «НВП «КЗЕМ» суму 5 500 грн., а 11.09.2020 р. 20 000 грн.

17.09.2020 р. ОСОБА_1 , звернувся з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» щодо повернення позики, та отримав відповідь, що через скрутне матеріальне становище на підприємстві повернення позики неможливе.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ТОВ «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, у відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України позивач ОСОБА_1 мав право на звернення до суду за захистом своїх порушених законних інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав встановленим факт видачі кредиту та доведеною наявність заборгованості за договором та розглянув справу без участі представника відповідача, врахувавши заяву відповідача про визнання позову.

Апеляційний суд не погоджується з таким рішенням суду, оскільки вважає його винесенним з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Щодо порушення судом норм процесуального права, колегія суддів вважає наступне.

В позовній заяві позивачем зазначена юридична адреса відповідача: АДРЕСА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_2 .

З Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» є юридичною особою з юридичною адресою: АДРЕСА_1 . Керівником юридичною особи є ОСОБА_1 .

Ухвалою від 12.10.2020 року ухвалено відкрити провадження по справі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, судовий розгляд призначено в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області на 11.11.2020 року о 08.00.

Підтвердження отримання копії ухвали та позовної заяви відповідачем за поштовою та юридичною адресою відповідача в матеріалах справи відсутні. Справа по суті розглянута 11 листопада 2020 року, за участю представника позивача ОСОБА_4 , без участі представника відповідача.

З наявної в матеріалах справи (а. с. 10) довіреності №1 від 02 січня 2020 року вбачається, що ТОВ «Наукововиробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» уповноважує заступника директора Пєтросова Артура Геннадійовича засвідчувати своїм підписом тотожність копій документів їх оригіналам які надаються у підприємства, установи, організації усіх форм власності з будь-яких питань, пов`язаних з діяльністю ТОВ «НВП «КЗЕМ», та лист ТОВ «НВП «КЗЕМ» вих. № 554 від 30.10.2020 р.( а. с. 23) за підписом ОСОБА_2 про визнання позову відповідачем.

Частинами першою, третьою ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах ( малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це за законом, установчими документами.

Ч.1 ст. 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до глави 7 розділу І ЦПК України підставами вважати, що адресат повідомлений є:

- повідомлення під розписку у суді (абз.2 частини 6 статті 128);

- надіслання повістки на офіційну електронну адресу (абз.2 частини 7 статті 128);

- повідомлення з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (частина 13 статті 128);

- вручення під розписку за місцем проживання або місцем знаходження (частина 1 статті 130);

- вручення будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом адресатом (частина 3 статті 130);

- вручення судової повістки представникові (частина 5 статті 130);

- вручення за місцем її роботи (частина 6 статті 130);

- вручення за місцем перебування під вартою, відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту (частина 7 статті 130);

- вручення в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу (частина 8 статті 130);

- відмова одержати судову повістку (частина 9 статті 130);

- направлення повістки на останню відому судові адресу, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження (абз.2 частини 1 статті 131).

Отже, здійснюючи правосуддя, суд на виконання вимог закону повинен сповістити всіх учасників справи про її розгляд, проте такої вимоги судом не дотримано, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм процесуального права.

Оскільки довіреність № 1 від 02.01.2020 року ТОВ «Науково Виробниче Підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» в особі директора Сімахіна І.В., не містить повноваження на ведення справи в суді від імені юридичної особи ОСОБА_2 , апеляційний суд погоджується з доводами відповідача в апеляційній скарзі, що заступник директора Пєтросов А.Г. є особою, не уповноваженою на представництво відповідача в суді, у тому числі, на підписання заяви про визнання позову.

Оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи проти нього у суді та обґрунтовує цим свою апеляційну скаргу, рішення суду у відповідності до п. 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є безперечною підставою для його скасування.

Вирішуючи справу по суті, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст.ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням приписів ст.ст. 203, 215 ЦК дає підстави для висновку, що договір, укладений від імені юридичної особи її представником з третьою особою, може бути визнаний недійсним із підстав порушення цим представником повноважень щодо представництва юридичної особи.

Так, Договір фінансової позики №05/03-20, відповідно до якого, відповідачу позивачем були передані грошові кошти в сумі 139 000,00 грн., з кінцевим поверненням 30.06.2020 р. був укладений ТОВ «Наукововиробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» в особі заступника директора Пєтросова Артура Геннадійовича, який діяв на підставі довіреності №1 від 02 січня 2020 року (а.с. 8-9) з якої вбачається, що ТОВ «Наукововиробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування», в особі директора Сімахіна І.В., уповноважує заступника директора ОСОБА_2 засвідчувати своїм підписом тотожність копій документів їх оригіналам які надаються у підприємства, установи, організації усіх форм власності з будь-яких питань, пов`язаних з діяльністю ТОВ «НВП «КЗЕМ»(а.с. 10).

З Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 є директором відповідача ТОВ «Наукововиробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» (а.с. 39).

П. 10.12 Статуту ТОВ «Наукововиробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» (а.с. 60) визначено, що Договір, що укладається з Директором Товариства, від імені Товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання Загальними зборами Учасників.

Судом встановлено, що Загальні збори Учасників не уповноважували ОСОБА_2 на підписання Договору, що укладається з ОСОБА_5 .

Частиною 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Тобто для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Разом з тим, ч. 3 ст. 92 ЦК встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (ст.ст. 203, 241 ЦК).

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.

На підставі досліджених доказів по справі, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач ОСОБА_1 є директором відповідача ТОВ «Наукововиробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування», він був обізнаний з вимогою П. 10.12 Статуту ТОВ «Наукововиробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» та усвідомлював відсутність у заступника ОСОБА_2 повноважень на укладання з ним Договору фінансової позики №05/03-20 на підставі довіреності №1 від 02 січня 2020 року, а саме про наявність обмежень, визначених ст. 92 ЦК України.

Ч. 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ч.2 ст. 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Ст. 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Ч. 2 ст. ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ст. 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

У справі, яка розглядається, встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, всупереч вимог п. 10.12 Статуту юридичної особи та не схвалюється нею.

Оскільки позивач та директор відповідача - одна особа, - ОСОБА_1 , яка займалася частковим поверненням коштів за Договором фінансової позики №05/03-20 собі, як фізичній особі, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про схвалення правочину відповідачем через прийняття його до виконання

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що Договір фінансової позики №05/03-20, укладений 05.03.2020 р. між ОСОБА_1 , який є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування», від імені якого діяв заступник директора Пєтросова А.Г. за довіреністю №1 від 02 січня 2020 року, виданою за підписом директора Сімахіна І.В., всупереч вимог п. 10.12 Статуту юридичної особи, є нікчемним, не потребує визнання його недісним (ч. 2 ст. ст. 215 ЦК України), не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю ( ч.1 ст. 216 ЦК України) та є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст. 236 ЦК України).

З наведених підстав колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «Наукововиробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.376 ЦПК України вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ:

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції стягує з позивача судові витрати відповідача в розмірі 1728 гривень 75 копійок, понесені в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробниче Підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» - задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» про стягнення суми боргу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» судові витрати в розмірі 1728 гривень 75 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: О.А. Мірута

Судді: О.О. Тимченко

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 16.06.2021 року.

Головуючий суддя: О.А. Мірута