Провадження 2-з/557/6/2021
Справа 557/934/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17 червня 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №557/934/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «ВЕЛЛФІН» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, яку подала разом з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальність «ВЕЛЛФІН» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В означеному позові ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №15824.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Гощанського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 09 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження №64837236 та вчинено дії, спрямовані на стягнення заборгованості, зокрема накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 , а також на ті, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт.

ОСОБА_1 у заяві також зазначила, що такий вид забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується нею в судовому порядку є необхідним, оскільки існує реальна загроза, що невжиття цього заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення її прав у разі задоволення її позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи предмет позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у цій заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, остання, посилаючись на приписи ст.ст. 149-153 ЦПК України, просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 28 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №15824, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором 331998 від 21 грудня 2017 року в сумі 81 305 гривень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи судом за відсутності учасників справи.

Суддя, вивчивши заяву та подані матеріали, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві позивача про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи із вказаного виду забезпечення позову, зокрема зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого напису нотаріуса.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суддею враховується, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Виходячи з характеру заявлених вимог, наявності спору між сторонами, та наявність відкритого виконавчого провадження №64837536 з примусового виконання оскарженого виконавчого напису, суддя приходить висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, оскільки такий захід, передбачений ЦПК України, є співмірним із заявленими позовними вимогами, його невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, оскільки розпочато процедуру примусового виконання оскарженого позивачем виконавчого напису, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На переконання судді, забезпечення позову у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні по даній справі є необхідним для ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №557/934/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «ВЕЛЛФІН» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №64837536 на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 28 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №15824, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 81 305 гривень, який перебуває на виконанні у державного виконавця Гощанського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Антонюк Ольги Олександрівни, до набрання законної сили рішенням суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати державному виконавцю Гощанського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Антонюк Ользі Олександрівні (35400, Рівненська область, смт Гоща, вулиця Застав`я, 14) до виконання.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані або змінені судом, який розглядає справу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В.Оленич