Справа № 635/8636/20
Провадження по справі № 2/635/1567/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Дзюба А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Височанська селищна рада Харківського району харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

ОСОБА_1 пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до Бабаївської селищної рада Харківського району Харківської області, яким просив встановити факт, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 51,60 кв. м., житловою площею 35,90 кв. м., верандою-сені літ. «а» площею 15,30 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», вбиральнею літ. «У», сараєм, літ. «В», сараєм літ. «З», сараєм літ. «Е», сараєм літ. «Д», погребом літ «А-п», гаражем літ. «Г», огорожею №1, хвірткою №2, огорожею №3, воротами №4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,належить на праві власності його матері ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Першої нотаріальної контори Харківського району та області. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді спірного житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 грудня 2020 року, винесеною державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богуновою Н.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері зтих підстав, що ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 не подано до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті останньої та з підстав відсутності даних щодо проживання позивача зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. ОСОБА_1 зазначив, що хоча станом на день смерті матері, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично у цей час проживав разом з ОСОБА_2 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Аргументи учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, 21 січня 2021 до суду надійшла заява за підписом Височанського селищного голови Мороза О.В., зі змісту якої вбачається, що Височанська селищна рада не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить розглянути справу за відсутності представника селищної ради.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Рух справи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2021 року замінено у справі за позовом ОСОБА_1 до Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок порядку спадкування за законом первісного відповідача Бабаївську селищну раду Харківського району Харківської області на належного відповідача - Височанську селищну раду Харківського району Харківської області. Підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Як вбачається зі змісту довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих. №3077 від 18 грудня 2020 року за архівними матеріалами бюро (станом на 31 грудня 2012 року) право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано вцілому за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 23 вересня 2000 року, реєстровий номер 1-1592, про що зроблено запис в реєстрову книгу №15 під реєстровим номером 2119 від 04 жовтня 2000 року. Відповідно до матеріалів технічної інвентаризації станом на 18 грудня 2020 року об`єкт складається з житлового будинку літ. «А-1» (дерево, обкладене цеглою) загальною площею 40,40 кв.м., житловою площею 15,80 кв.м.; сараїв літ. «Б», «В», «Д», «Е»; гаражу літ. «Г»; вбиральні літ. «И»;, душу літ. «Ж»; колонки «№5»; огорожі №1-4. Самочинне будівництво чи переобладнання за вищевказаною адресою відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25 січня 2010 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 17 травня 1949 року Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області.

Як вбачається зі змісту акту, складеного депутатом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області Чубенко В.Г., за адресою: АДРЕСА_1 , проживала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ОСОБА_2 проживав її син ОСОБА_1 , який доглядав за останньою, похоронив її та на даний час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , хоча фактично значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначені обставини підтвердили сусіди ОСОБА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , які поставили свій підпис у зазначеному акті. Крім того, відомості, зазначені у вказаному акті депутата Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області підтверджуються також інформаційною довідкою №1804, виданою 04 грудня 2020 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області.

Зі змісту постанови державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богунової Н.В. за вих..№3749/02-31 від 02 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , однак вказаною постановою нотаріус відмовив позивачу у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті матері ОСОБА_2 не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті спадкодавці.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

За ч. 3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено під час судового розгляду, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є її син - позивач у справі ОСОБА_1 , що підтверджується вищевказаною постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богунової Н.В. за вих..№3749/02-31 від 02 грудня 2020 року, зі змісту якої, зокрема вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , до держнотконтори з заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавці ніхто не звертався.

Враховуючи всі надані позивачем докази у їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що позивач ОСОБА_1 проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день смерті останньої, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , за час спільного проживання вони вели спільне господарство, після смерті матері позивач її поховав за власні кошти та продовжив проживати у спірному будинку.

При цьому, як зазначив Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 зазначено, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.

В постанові від 07 листопада 2018 року у справі №336/709/18-ц Верховний Суд зазначив що, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ВС зазначив, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Враховуючи, що судом встановлений факт проживання позивача разом зі спадкодавцем на день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , ту обставину що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , з якою він спільно проживав по день смерті останньої та поховав її за власні кошти, єдиний, хто звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а також ту обставину, що відповідач у справі визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 також в частині визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 141, 247, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом- задовольнити повністю.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 разом з його матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті останньої, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 40,40 кв.м., житловою площею 15,80 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», вбиральнею літ. «У», сараєм літ. «В», сараєм літ. «З», сараєм літ. «Е», сараєм літ. «Д», гаражем літ. «Г», огорожею №1, хвірткою №2, огорожею №3, воротами №4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , без урахування самочинно зведених будівель, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач Височанська селищна рада Харківського району харківсь5кої області, код ЄДРПОУ 04396503, місцезнаходження: 62459, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Бульварна, 12.

Повне рішення складено 17 лютого 2021 року.

Суддя Т.В. Бобко