ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2046/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/616/21 Категорія: 311020000 Баранов О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату про стягнення недоплаченої заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідно до наказу директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату від 01.05.1991 року № 18 позивача призначено на посаду сестри медичної Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 01 травня 1991 року.

З 01.05.1991 року й по теперішній час позивач ОСОБА_1 працює на посаді сестри медичної.

Зазначає, що з січня 2016 року відповідальними посадовими особами відповідача, їй не проводиться належне нарахування та виплата заробітної плати, відповідно до діючого законодавства.

Зокрема за вказаний період позивачу не проведено підвищення посадового окладу в розмірі 20 відсотків за обслуговування осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих, як це передбачено пп.8 п.2.4.5 спільного наказу Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», не здійснюється нарахування та виплата надбавки в розмірі 15 відсотків посадового окладу (з підвищеннями) за особливі умови роботи за обслуговування осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих, що встановлена Постановою Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення», не здійснюється доплата в розмірі 10 відсотків посадового окладу за використання в роботі дезінфікуючих засобів, що передбачено п.3.4.7 Наказу №308/519 від 05.10.2005 року.

Неодноразові звернення позивача ОСОБА_1 до керівництва Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з цих питань не мали позитивних наслідків та залишилися проігнорованими.

За наслідками розгляду звернень ОСОБА_1 до вищестоящих інстанцій та контролюючих органів, інспектором праці Управління Держпраці у Черкаській області, у січні 2020 року проведено інспекційне відвідування Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, в ході якого викладені в заявах позивача факти повністю підтвердилися. Встановлено порушення адміністрацією закладу вимог діючого законодавства України про оплату праці та внесено припис про їх усунення.

Одночасно, ОСОБА_1 роз`яснено, що Управлінням Держпраці вжиті всі можливі, в межах їх компетенції, заходи впливу до роботодавця. До повноважень Управління не належить питання щодо здійснення примусових дій до роботодавця у нарахуванні та виплати додаткової заробітної плати, тому рекомендовано за захистом своїх трудових прав звернутися з відповідним позовом до суду.

Умови оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення визначені та затверджені Наказом Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення».

Згідно п.п. 8 п.2.4.5 Умов, посадові оклади (тарифні ставки) працівників установ соціального захисту населення, які безпосередньо обслуговують осіб із значно зниженою рухомою активністю та ліжкових хворих, підвищуються на 20 відсотків.

Згідно п.3.4.7. Умов, працівникам (у т. ч. молодшим медичним сестрам), які використовують у роботі дезінфікувальні засоби, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, установлюється доплата в розмірі 10 відсотків посадового окладу (тарифної ставки).

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення», установлено надбавку за особливі умови роботи в граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу (з підвищеннями), але не менше ніж 15 відсотків професіоналам та фахівцям з вищою медичною освітою за ступенем магістра, бакалавра, молодшого бакалавра(лікарям, фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою) і молодшим медичним сестрам з догляду за хворими, які працюють у будинках-інтернатах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, геріатричних пансіонатах, пансіонатах для ветеранів війни і праці, психоневрологічних інтернатах та дитячих будинках-інтернатах і безпосередньо обслуговують осіб із значно зниженою рухомою активністю та ліжкових хворих.

За період з 01.01.2016 року, сума недоплаченого позивачу ОСОБА_1 підвищення до посадового окладу, згідно п.п. 8 п.2.4.5 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених Наказом Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року, складає 15684,14 грн., з яких:

2016 рік: 21099,55 - річна сума виплаченого посадового окладу; 20% - розмір підвищення посадового окладу. 21099,55 х 20% = 4 219,90 грн.;

2017 рік: 28703,84 - річна сума виплаченого посадового окладу; 20% - розмір підвищення посадового окладу. 28703,84 х 20% = 5 740,77 грн.;

2018 рік: 28617,34 - річна сума виплаченого посадового окладу; 20% - розмір підвищення посадового окладу. 28617,34 х 20% = 5 723,47 грн.

Разом за 2016-2018 роки 15684,14 грн.

Сума не нарахованої та невиплаченої позивачу ОСОБА_1 доплати до посадового окладу, згідно п.3.4.7 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених Наказом Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року, за використання у роботі дезінфікувальних засобів та прибирання туалетів, складає 11272,76 грн., з яких:

2016 рік: 21099,55 - річна сума виплаченого посадового окладу; 10% - розмір доплати до посадового окладу. 21099,55 х 10% = 2 109,96 грн.;

2017 рік: 28703,84 - річна сума виплаченого посадового окладу; 10% - розмір доплати до посадового окладу. 28703,84 х 10% = 2 870,38 грн.;

2018 рік: 28617,34 - річна сума виплаченого посадового окладу; 10% - розмір доплати до посадового окладу. 28617,34 х 10% = 2 861,73 грн.;

2019 рік: 34306,90 - річна сума виплаченого посадового окладу; 10% - розмір доплати до посадового окладу. 34306,90 х 10% = 3 430,69 грн.

Разом за 2016-2019 роки 11272,76 грн.

Сума не нарахованої та невиплаченої позивачу ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу, згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення», складає 14 115,73 грн., з яких:

2016 рік: 25319,45 - річна сума посадового окладу з підвищенням; 15% - розмір надбавки;. 25319,45 х 15% = 3 797,92 грн.;

2017 рік: 34444,61 - річна сума посадового окладу з підвищенням; 15% - розмір надбавки; 34444,61 х 15% = 5 166,69 грн.;

2018 рік: 34340,81 - річна сума посадового окладу з підвищенням; 15% - розмір надбавки; 34340,81 х 15% = 5 151,12 грн.

Разом за 2016-2018 роки 14 115,73 грн.

Загальна сума недоплаченої ОСОБА_1 зарплати за 2016-2019 роки складає 41 072,63 грн., яку остання просить стягнути з відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., що полягає, зокрема у моральних та душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї, а також судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, про стягнення недоплаченої заробітної плати задоволено частково.

Стягнуто з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 недовиплачену заробітну плату за період роботи з 01.01.2016 року по 01.01.2020 року в загальній сумі 29799,87 грн., яка складається з сум не нарахованого та невиплаченого підвищення до посадового окладу за період роботи з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року, згідно п.п. 8 п.2.4.5 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених Наказом Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року, в сумі 15684,14 грн.; надбавки до посадового окладу, згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення», за період з 01.01.2016 по 01.01.2019 року в сумі 14115,73 грн.

Стягнуто з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Стягнуто з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1089 грн. (72,63%).

Стягнуто з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь держави судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1567,5 грн. (72,63%), від сплати якого позивача звільнено відповідно до закону.

В інших позовних вимогах відмовлено.

Суд першої інстанції погодився з твердженнями позивача про те, що вона має право на отримання доплати до посадового окладу в розмірі 20 відсотків за обслуговування осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих, як це передбачено пп.8 п.2.4.5 спільного наказу Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення»; доплати до посадового окладу в розмірі 15 відсотків за особливі умови роботи за обслуговування осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих, що встановлена Постановою Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення».

Відповідно до наданої позивачем копії Інструкції з охорони праці № 30, затвердженої наказом директора інтернату № 43-1/01-02, встановлено вимоги до працівників, які залучаються до приготування дезінфікуючих розчинів. Натомість, не визначено конкретного переліку працівників, які використовують в роботі дезінфікувальні засоби.

Також, згідно копії колективного договору від 11.12.2018 року № 17, між трудовим колективом та Мокрокалигірським психоневрологічним інтернатом, в додатку №11,12 перелік посад працівників, яким з урахуванням конкретних умов праці робочого місця проводиться доплата 10% посадового окладу (тарифної ставки) за роботу з дезінфікуючими засобами, при прибиранні туалетів відповідно наказу Мінпраці та МОЗ України №308/519 від 05.10.2005 року, посада сестра медична - не зазначена.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення недоплаченої заробітної плати на підставі п.3.4.7 Наказу Міністерства праці та соціальної політики Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», задоволенню не підлягають, оскільки з боку Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату не було допущено жодних порушень колективного договору між трудовим колективом працівників та Мокрокалигірським психоневрологічним інтернатом та заробітна плата виплачувалась у відповідності з чинним законодавством.

Крім того судом враховано, що сам факт порушення прав позивача щодо своєчасного отримання грошових надбавок до заробітної плати, свідчить про перенесені останньою моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 500 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням суду Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а тому просив його скасувати та закрити провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що враховуючи п.п. 12, п. 2.4.5, наказу Міністерства соціальної політики України від 18.05.2017 року посадові оклади працівників установ соціального захисту населення, які безпосередньо обслуговують осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих, підвищуються на 20%, лише при наявності конкретного переліку посад працівників, яким посадові оклади (тарифні ставки) підвищуються у зв`язку з шкідливими і важкими умовами праці згідно пункту 8, затвердженого керівником установи, за погодженням з профспілковим комітетом, або затвердженого штатним розписом.

Даний перелік посад не було затверджено керівником ні профспілковим комітетом і не передбачено штатним розписом. На підставі вищезазначеного адміністрація Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату вважає не правомірним проведення дорахувань.

Також, у колективному договорі Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, який зареєстровано в управлінні соціального захисту населення Катеринопільського району, реєстраційний номер 17 від 17.12.2018 року в переліку доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників установ даний вид доплат і надбавок не зазначений.

Вимоги в частині моральної шкоди, на думку відповідача, також не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що йому завдано моральної шкоди діяльністю відповідача, зокрема не підтверджено факт порушення її прав, завдання моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, також не надано доказів наявності моральної шкоди, завданої протиправними діями чи бездіяльністю Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, не встановлено причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями, а також будь-яких неправомірних дій, які заподіяли негативним наслідкам здоров`ю позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду не оскаржується у частині недоплати в розмірі 10 відсотків посадового окладу за використання в роботі дезінфікуючих засобів, що передбачено п.3.4.7 Наказу №308/519 від 05.10.2005 року, то у даній частині рішення суду перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату від 01.05.1991 року № 18 позивача призначено на посаду сестри медичної Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 01 травня 1991 року. З 01.05.1991 року й по теперішній час позивач ОСОБА_1 працює на посаді сестри медичної, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10).

Посадовою інструкцією сестри медичної затвердженої директором Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату ОСОБА_2 від 01.04.2016 року визначено завдання та обов`язки сестри медичної, зокрема обслуговуванням осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих (а.с. 11-12).

Відповідно до листа Управління Держпраці у Черкаській області від 18.12.2019 року № Г-1356/01/08-01, інспектором праці Управління проведено інспекційне відвідування Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, в ході якого встановлено порушення адміністрацією закладу вимог діючого законодавства України про оплату праці та внесено припис про їх усунення (а.с. 28).

Встановлено, що за період з 2016-2019 р.р. позивачу не проведено підвищення до посадового окладу, що вбачається з копій відомостей про заробітну плату ОСОБА_1 (а.с. 21-24).

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 вказувала, що їй не проведено підвищення посадового окладу в розмірі 20 відсотків за обслуговування осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих, як це передбачено пп.8 п.2.4.5 спільного наказу Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», не здійснюється нарахування та виплата надбавки в розмірі 15 відсотків посадового окладу (з підвищеннями) за особливі умови роботи за обслуговування осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих, що встановлена Постановою Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення», не здійснюється доплата в розмірі 10 відсотків посадового окладу за використання в роботі дезінфікуючих засобів, що передбачено п.3.4.7 Наказу №308/519 від 05.10.2005 року.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 98 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Умови оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення визначені та затверджені Наказом Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення».

Пунктом 2 вказаного наказу зобов`язано керівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення в межах фонду заробітної плати установити працівникам посадові оклади (тарифні ставки), доплати та надбавки, виходячи з розмірів, передбачених цими Умовами.

Відповідно до п. 1.1. Умов визначено, що ці Умови розроблені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" (із змінами) і застосовуються при обчисленні заробітної плати:

- працівників сфери охорони здоров`я та соціального захисту населення України незалежно від підпорядкування (далі - працівники охорони здоров`я та соціального захисту населення);

- працівників будинків відпочинку, пансіонатів, туристських баз, оздоровчих таборів, центрів, будинків творчості та профілакторіїв;

- працівників, які допущені в установленому порядку до медичної та фармацевтичної діяльності відповідно до порядку, установленому МОЗ України;

- професіоналів та фахівців, що прирівняні за оплатою праці до медичних та фармацевтичних працівників (психологи, біологи, зоологи, ентомологи тощо).

Згідно п.п. 8 п.2.4.5 Умов, посадові оклади (тарифні ставки) працівників установ соціального захисту населення, які безпосередньо обслуговують осіб із значно зниженою рухомою активністю та ліжкових хворих, підвищуються на 20 відсотків.

Підпунктом 12 п.2.4.5 даних Умов передбачено, що конкретний перелік посад працівників, яким посадові оклади (тарифні ставки) підвищуються у зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці згідно з підпунктами 1-9, затверджується керівником закладу, установи за погодженням з профспілковим комітетом у залежності від функціональних обов`язків та обсягу роботи у шкідливих та важких умовах праці.

Відповідно до п. 1.9. даних Умов керівник закладу, установи несе відповідальність за своєчасне та правильне визначення розміру заробітної плати працівників згідно з чинним законодавством. При встановленні факту неправильної оплати праці керівник закладу, установи зобов`язаний вжити заходів щодо негайного виправлення помилок та виплати працівникові належної йому суми за весь час неправильної оплати, а також визначити ступінь дисциплінарної та матеріальної відповідальності осіб, безпосередньо винних у цьому.

Як видно із Переліку доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників установ, затверджений директором Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Мартиненком І.М. 10 грудня 2018 року та погодженим Головою профкому ОСОБА_3 , за роботу з підопічними зі зниженою руховою активністю (сестра-господарка, молодша медична сестра палатна, молодша медична сестра банщиця, молодша медична сестра прибиральниця) передбачено доплату у розмірі 20% посадового окладу (тарифної ставки).

У даному переліку відсутня посада, яку займає позивач - сестра медична, а тому і відсутні підстави для стягнення на її користь доплат передбачених пп.8 п.2.4.5 наказу Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», зважаючи на ту обставину, що конкретний перелік посад працівників, яким посадові оклади (тарифні ставки) підвищуються у зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці, затверджується керівником закладу, установи за погодженням з профспілковим комітетом.

Окремо, колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі відповідач вказує, що перелік посад, як це передбачено пп. 12 п. 2.4.5 Умов, не було затверджено ні керівником, ні профспілковим комітетом і не передбачено штатним розписом, однак вказане спростовується Колективним договором Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на 2018-2020 року та додатком до нього.

Колегія суддів приходить до переконання, що вказані доплати передбачені саме на підставі пп.8 п.2.4.5 Умов, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення» відсоткова ставка таких доплат (на час виникнення спірних правовідносин) встановлена на рівні 15%, а не 20%.

Щодо доплати до посадового окладу в розмірі 15 відсотків за особливі умови роботи за обслуговування осіб із значно зниженою руховою активністю та ліжкових хворих, що встановлена Постановою Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення», то колегія суддів враховує наступне.

Позивач просила суд стягнути з відповідача доплати передбачені постановою КМУ №875 від 29.09.2020 року, за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року у сумі 14115,73 грн.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення» (у редакції чинній в період виникнення спірних правовідносин), установлено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 15 відсотків посадового окладу (з підвищеннями) лікарям, фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою і молодшим медичних сестрам з догляду за хворими, які працюють у будинках-інтернатах для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричних пансіонатах, пансіонатах для ветеранів війни і праці, психоневрологічних інтернатах та дитячих будинках-інтернатах і безпосередньо обслуговують осіб із значно зниженою рухомою активністю та ліжкових хворих.

Перелік посад працівників, яким установлюється зазначена надбавка, затверджується керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом (пункт 2 постанови КМУ у визначеній редакції).

В матеріалах справи відсутні дані про перелік посад працівників, яким установлюється зазначена надбавка, який був би затверджений директором Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату та погоджений з профспілковим комітетом, а тому такі вимоги позивача не підтверджені належними доказами у справі і задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно із статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Разом з тим, оскільки колегія суддів не знайшла порушень норм трудового законодавства при виплаті заробітної плати позивачу з боку відповідача Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, тому і підстав для відшкодування моральної шкоди не вбачається.

В апеляційній скарзі відповідач просить суд скасувати рішення суду та закрити провадження у справі на підставі частини 1 статті 377 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

Відповідачем у поданій апеляційній скарзі не конкретизовано на підставі якого саме пункту статті 255 ЦПК України він просить закрити провадження у справі.

Колегія суддів, перевіривши вичерпний перелік підстав закриття провадження у справі не знаходить підстав для його закриття у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду скасуванню у задоволеній судом частині позовних вимог з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з мотивів наведених у даній постанові, а в решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витра, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, витрати понесені відповідачем за подання апеляційної скарги компенсуються йому за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату задовольнити частково.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2021 року скасувати в частині стягнення недовиплаченої заробітної плати за період роботи з 01.01.2016 року по 01.01.2020 року в загальній сумі 29799,87 грн., яка складається з сум не нарахованого та невиплаченого підвищення до посадового окладу за період роботи з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року, згідно п.п. 8 п.2.4.5 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених Наказом Міністерства праці України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 року, в сумі 15684,14 грн.; надбавки до посадового окладу, згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 875 від 29.09.2010 року «Про встановлення надбавки окремим працівникам установ соціального захисту населення», за період з 01.01.2016 по 01.01.2019 року в сумі 14115,73 грн; стягнення з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 500 грн.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Мокрокалигірському психоневрологічному інтернату за рахунок держави судовий збір у розмірі 2724 грн у порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді