Провадження № 2/235/2432/21
Справа № 235/7840/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю представника відповідача - Котовської Н.І.

секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Молчанова Наталія Володимирівна, до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Молчанова Н.В., з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебував у трудових відносинах з 24.02.1995 по 19.05.1995, 13.01.1997 по 26.09.2007 та з 25.10.2017 по 17.06.2020 був прийнятий прохідником 4 розряду з повним робочим днем у шахті. Звільнений наказом №510 кз від 02.07.2020 року на підставі ст.38 КЗоТ за власним бажанням.

Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 02 липня 2021 року, в якому зазначено, що йому встановлено професійні захворювання: Хронічна радикулопатія L1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецедивуючий перебіг. Пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.). Хронічна цервікоторакалгія. Гіпертонічна хвороба І ст., ст.1. СН 0 ст. Ризик 2. Гіперхолестеринемія. Гіперметропія слабкого ступеня лівого ока. Змішаний астигматизм лівого ока. Хронічний катаральний гінгівіт.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 02 липня 2021 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є:

Пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 8,6 - 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 155,8 -298,4 при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 89-152,9 Вт, при нормативному значенні 45 Вт. Виробничий шум - фактична величина 80-90 дБА, при нормативному значенні 80 дБА; Робоча поза в нахиленому положенні більше 30° 5-30% зміни, при нормативному значені до 25% зміни; перебування у вимушеній позі 52% часу зміни, в позі «стоячи» 40% часу зміни, при нормативному значенні періодичне перебування в незручній або фіксованій позі до 25%, у вимушеній позі до 10%, у позі «стоячи» до 60% часу зміни. Нахили корпусу фактичне значення 140-260 разів, при нормативному значенні до 100 разів.

Тобто відповідач протягом тривалого часу грубо порушував ст.12 ЗУ «Про охорону праці» та ст.153 КЗпП України, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п. 17 акту розслідування ПЗ.

28.07.2021 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, йому було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, він визнаний інвалідом 3 групи, безстроково.

Позивач тривалий час перебував на лікуванні, лікування за наслідками професійних захворювань продовжує і зараз, що підтверджується виписками із медичної карти та епікризами доданих до позовної заяви.

Стан його здоров`я залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивач вважає, що внаслідок професійних захворювань йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина.

Позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вони зареєстрували 07.06.1997 року, від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач не може піклуватись про свою родину, стан здоров`я, фізичний стан, необхідність постійного лікування позбавляють його можливості виконувати роботу по господарству, під час її виконання зазнає постійний фізичний біль в легенях, спині, через що не може нормально спати. Позивач був головним годувальником своєї сім`ї, тепер, же за станом здоров`я не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі кошті ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків.

При захворюванні позивача повне одужання неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. Все вищенаведене і є підтвердженням душевних переживань позивача, що призводять до значних і постійних моральних страждань. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю. Саме такої позиції позивач дотримувався при визначені розміру моральної компенсації. Для того, щоб покращити свій емоційний стан, йому потрібно активно підтримувати своє здоров`я, для уникнення подальшого прогресування хвороби та погіршення стану здоров`я, а також попередження розвитку більш тяжких захворювань, які дуже часто виникають при загостренні професійних захворювань.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 60 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я.

Крім того, позивач зазначає, що був вимушений звернутися за правничою допомогою до Адвокатського Бюро «Молчанової Наталії». За його зверненням позивачу було надано консультації, збір необхідної інформації для звернення до суду, ознайомлення з документами, складанням позовної заяви, представлення інтересів позивача в суді. Між позивачем та Адвокатським Бюро «Молчанової Наталії» був укладений договір про надання правової допомоги від 20 жовтня 2021 року. У відповідності до умов цього договору вартість послуг адвоката складає 5000,00 грн., які позивач сплатив 20 жовтня 2021 року. Даний факт підтверджується актом виконаних робіт, квитанцією. Вартість правничої допомоги була визначений з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для позивача по справі, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію у розмірі 60000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що заявлені позовні вимоги вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час укладання трудового договору роботодавець проінформував працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору».

Позивач був ознайомлений з умовами праці, які відносяться до шкідливих, та свідомо працював в таких умовах.

Відповідно до чинного законодавства, працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля. Він зобов`язаний негайно повідомити про це безпосереднього керівника або роботодавця. Факт наявності такої ситуації за необхідності підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства за участю представника профспілки, членом якої він є, або уповноваженої працівниками особи з питань охорони праці (якщо професійна спілка на підприємстві не створювалася), а також страхового експерта з охорони праці.

Працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці, не додержується умов колективного договору з цих питань. У цьому разі працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного заробітку.

Працівники, зайняті на роботах з важкими і шкідливими умовами праці, мають право на спеціальні пільги та компенсації. Працівники, зайняті на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, а також на роботах, пов`язаних із забрудненням або несприятливими метеорологічними умовами, безкоштовно за встановленими нормами забезпечуються роботодавцем спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, а також мийними та знешкоджувальними засобами.

Крім того, позивач у позовній заяві вказує на роботу в умовах шкідливих факторів, відповідно до чого він отримав моральну шкоду.

На думку представника відповідача такі твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки: ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4 (далі - Постанова ПВСУ №4) зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи дану позицію представник відповідача вважає за необхідне зазначити, що ч. 3 ст. 153 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Охорона праці забезпечується шляхом встановлення для роботодавців певних обов`язків, виконання яких зменшує ризик настання негативних наслідків роботи в таких умовах.

Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Право позивача на охорону праці під час роботи в ПРАТ «Ш/У «ПОКРОВСЬКЕ» було забезпечено з урахуванням вимог Закону України «Про охорону праці»:

1) згідно ст. 8 Позивач був забезпечений необхідними засобами індивідуального захисту відповідно до норм діючих нормативів;

2) відповідно до ст. 17 Позивач проходив первинний та періодичні медичні огляди, за результатами яких був визнаний придатним для роботи за професією;

3) відповідно до ст. 18 перед допуском до роботи позивачу було проведено вступний та первинний інструктажі з охорони праці та промислової безпеки.

Відповідач, як підприємство, де технологічний процес є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, забезпечувало проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 для підтвердження прав своїх працівників на отримання соціальних гарантій.

Оскільки у зв`язку з технологічними особливостями гірничого виробництва забезпечити повною мірою ідеальні умови праці неможливо, роботодавець з метою забезпечення соціальних гарантій працюючим, зайнятим в шкідливих і важких умовах праці повною мірою здійснював надання пільг та компенсацій, передбачених ст.ст. 51, 76, 100, 166 КЗнП та ст. 7 Закону України «Про охорону праці».

Позивачем у позовній заяві вказані вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманим професійним захворюванням.

На думку представника відповідача такі вимоги позивача е безпідставними, оскільки стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Позивач добровільно приступив до виконання трудових обов`язків, від дорученої роботи не відмовлявся, про те що його не влаштовує робота, або місце позивач адміністрацію підприємства не повідомляв.

Представник відповідача також звертає увагу суду на те, що спричинення моральної шкоди у спірних правовідносинах згідно з вимогами законодавства не є матеріально-правовою презумпцією. Тому позивач має доводити не лише сам факт спричинення моральної шкоди, а й, особливо її розмір.

Позивачем не подано доказів що підтверджують наявність причинного зв`язку між отриманим позивачем моральною шкодою і протиправними діями відповідача, а також наявність провини підприємства в його заподіянні.

Не доведено у позові та доданих до позову додатків, і факт противних дій відповідача.

В позовній заяві позивач не надав жодного доказу отримання моральної шкоди.

В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь 60000,0 гривень на відшкодування моральної шкоди. Втім, в позовній заяві позивачем не зазначено та не доведено належними доказами в розумінні ЦПК У країни, чому саме моральна шкода оцінена ним у зазначеній сумі.

У зв`язку з цим, представник відповідача вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою, а позовні вимоги, з урахуванням фактичних обставин справи, є такими, що не підлягають задоволенню.

Також представник відповідача зазначає, що в процесі добровільного виконання судового рішення відповідач виступає у ролі податкового агенту, тож з метою уникнення непорозумінь зі стягувачами в майбутньому, просить суд, зазначати у судовому рішенні, що присуджені до стягнення суми з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Представник відповідача просить суд у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» про стягнення грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди відмовити за необґрунтованістю в повному обсязі.

В клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зазначив, що дана справа не представляє собою високу складність, справа слухається в спрощеному провадженні без виклику сторін, докази адвокату збирати не потрібно, всі документи знаходяться у позивача, про що зазначено в позовній заві, тому вважає, що судові витрати позивача необґрунтовано завищені та фактично не понесені. Просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідач у порушення діючого законодавства не створив не шкідливі і безпечні умови праці, не виконував передбачені законом і нормативними актами норми і права охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймав заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях.

Згідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідачем у своєму відзиві не надано жодного підтверджуючого документу на підтвердження своїх доказів, а саме, що вживання заходів, зменшення або усунення впливу шкідливих умов праці, надання соціальних гарантій у вигляді санітарно-курортного лікування для збереження здоров`я позивача після впливу шкідливих чинників на виробництві. Відповідач не довів, що характер умов на даному підприємстві є безпечним та відповідає усім нормам охорони праці.

Посилаючись на те, що нібито позивач був ознайомлений про небезпечність та шкідливість виробничих чинників та їх впливу на здоров`я. При цьому доказів ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» не надано.

Відповідач зазначає, що саме позивач сприяв розвитку свого професійного захворювання. Дане ствердження не витримує ніякої критики, оскільки в повноваження Позивачем ніяким чином не входило зниження: пилу переважно фіброгенної дії, фізичного динамічного навантаження, рівню еквівалентного шуму на робочому місці та масу вантажу.

В такому випадку для реалізації права позивача на належні, безпечні, здорові умови праці обов`язком відповідача є забезпечення відповідності умов праці на робочому місці працівника вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч.1 статті 153 КЗпП України. Відповідач протягом тривалого часу грубо порушував ст. 12 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п. 17 акту розслідування ПЗ.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 02 липня 2021 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища - на ПРАТ «Шахтоуправління «Покровськ». Саме у період роботи позивача на підприємстві відповідача спричинив розвиток професійного захворювання та втрати працездатності до 65%.

Отже, відповідач не забезпечив створення нешкідливих та безпечних умов праці для позивача. Позивач вважає, що внаслідок незабезпечення відповідачем права позивача на безпечні та нешкідливі умови праці позивачем втрачено здоров`я, чим заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок саме такої бездіяльності посадових осіб шахти позивач отримав захворювання, що призвело до моральних страждань, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливістю його відновлення, обмеженням характеру та умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копією трудової книжки, довідками МСЕК, виписками з історій хвороби.

Доводи відповідача про те, що відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», не ґрунтуються на законі, оскільки цим законом на час виникнення спірних правовідносин не передбачено обов`язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати моральну шкоду постраждалому на виробництві.

Зазначене відповідає рішенню Конституційного суду України від 08 жовтня 2008 року у справі про страхові виплати, в пункті 5 якого зазначено, що статтею 237-1 КЗпП України застрахованим громадянам, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката, Постановою від 20.11.2018 р. у справі №910/23210/17 Верховний Суд висловлює наступну позицію: «Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта».

На підставі викладеного представник позивача просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 60000,00 (шістдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Позивач, представник позивача до судового засідання не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 з 24.02.1995 року перебував у трудових відносинах з Шахта «Красноармійська-Західна №1»: 24.02.1995 року прийнятий учнем гірничого робочого підземного з повним робочим днем в шахті; 03.05.1995 - переведений гірничим робочим підземним 3р. з повним робочим днем в шахті; 19.05.1995 - звільнений у зв`язку з призовом на військову службу за ст.36 ч.3 КЗпП України; 13.01.1997 - прийнятий гірничим робочим підземним 3р. з повним робочим днем в шахті; 10.03.2007 - переведений учнем прохідника підземним з повним робочим днем в шахті; 27.07.2007 переведений прохідником 4р. підземним з повним робочим днем в шахті; 26.09.2007 - звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України; 03.01.2012 - прийнятий прохідником підземним 5р. з повним робочим днем в шахті; 06.02.2017 - звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням; 25.10.2017 - прийнятий прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; 01.03.2018 - переведений прохідником 5 р. підземним з повним робочим днем в шахті; 17.06.2020 - звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України (наказ №510 кз від 02.07.2020) (а.с.10-17).

Стаж роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів склав 24 роки 07 місяців 29 днів, за професією - 12 років 01 місяць 20 днів, загальний стаж - 24 роки 07 місяців 29 днів.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) по формі П-4 від 01 липня 2021 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці В. Король 02.07.2021 року, в пункті 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу, пил.

У пункті 18 акту визначена причина виникнення професійного захворювання: пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 8,6 - 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3.

Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 155,8 -298,4 при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 89-152,9 Вт, при нормативному значенні 45 Вт.

Виробничий шум - фактична величина 80-90 дБА, при нормативному значенні 80 дБА; Робоча поза в нахиленому положенні більше 30° 5-30% зміни, при нормативному значені до 25% зміни; перебування у вимушеній позі 52% часу зміни, в позі «стоячи» 40% часу зміни, при нормативному значенні періодичне перебування в незручній або ф іксованій позі до 25%, у вимушеній позі до 10%, у позі «стоячи» до 60% часу зміни. Нахили корпусу фактичне значення 140-260 разів, при нормативному значенні до 100 разів (а.с.20-22).

В період з 26.05.2021 року по 09.06.2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом: Хронічна радикулопатія L5 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецедивуючий перебіг. Пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.28).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 08 червня 2021 року № 19/619 ОСОБА_1 встановлено діагноз: Хронічна радикулопатія L5 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецедивуючий перебіг. Пневмоконіоз (q/q, 2/1), ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.29).

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.07.2021 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності - професійне захворювання, огляд проведено первинно, інвалідність встановлена з 26.07.2021 року безстроково. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65% (40% хронічна попереково-крижова радикулопатія, 25% пневмоконіоз). Потребує медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування за хронічною попереково-крижовою радикулопатією (а.с.23,24).

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні:

з 11.12.2017 по 22.12.2017 з діагнозом хронічний вертеброгенний (остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузія дисків Л2-Л3-Л4, кила дисків Л4-Л5, Л5-S1 з компресією дуального мішка за даними МСКТ 2015р) попереково-крижовий радикуліт, з вираженим больовим, м`язово-тонічним та лівобічним корінцевим синдромом, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта ст. загострення;

з 12.11.2018 по 23.11.2018 з діагнозом хронічний бронхіт 1ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2ст.;

з 14.01.2019 по 25.01.2019 - хронічний вертеброгенний (остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузія дисків Л2-Л3-Л4, кила дисків Л4-Л5, Л5-S1 з компресією дуального мішка за даними МСКТ 2015р) попереково-крижовий радикуліт, з вираженим больовим, м`язово-тонічним та лівобічним корінцевим синдромом, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта ст. загострення; супутній діагноз - хронічний бронхіт 1 ст., дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2ст.;

з 20.01.2020 по 31.01.2020 - хронічний бронхіт 2ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 2ст.;

з 05.06.2020 по 16.06.2020 - хронічний вертеброгенний (остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузія дисків Л2-Л3-Л4, кила дисків Л4-Л5, Л5-S1 з компресією дуального мішка за даними МСКТ 2015р) попереково-крижовий радикуліт, з вираженим больовим, м`язово-тонічним та лівобічним корінцевим синдромом, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта ст. загострення, супутній діагноз - хронічна вертеброгенна цервікоторакалгія з помірним м`язово-тонічним синдромом, загострення; хронічний бронхіт 2 ст., дифузний пневмосклероз, ЛН 2ст.;

з 30.04.2021 по 10.05.2021 - хронічний бронхіт 2ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 2ст.

У відзиві на позов представник відповідача не заперечує того, що позивач працював на підприємстві з повним робочим днем у шахті.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоров`я потрібен певний час та грошові кошти.

Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 45000,00 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 681,00 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до статті 133 КЗпП України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 3 цієї статті передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, крім інших, на професійну правничу допомогу .

Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до наданого договору про надання правничої (правової) допомоги №20/10/21 від 29 жовтня 2021 року (а.с.41), акту наданих послуг від 29 жовтня 2021 року (а.с.39), розрахунку витрат на правову допомогу (а.с.39), меморіального ордеру віл 29 жовтня 2021 позивачем сплачено адвокату 5000,00 гривень.

Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи складність справи, те, що позовні вимоги задоволені частково, однак представник позивача - адвокат Молчанова Н.В. не приймала участь в судовому розгляді справи, суд вважає, що, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом на користь позивача з відповідача підлягають частковому стягненню судові витрати в розмірі 2000 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, ст. ст.4, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 223, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Молчанова Наталія Володимирівна, до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , у якості відшкодування моральної шкоди 45000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 копійок, з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 681 (шістсот вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Молчанова Наталія Володимирівна, адреса здійснення адвокатської діяльності: Донецька область, м. Покровськ, вул. Пирогова, буд.2, оф.02. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія № 3538 від 07.03.2012 року.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд.1а, .

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2021 року.

Суддя: