Справа №949/679/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 червня 2021 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західого міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про зобов`язання вчинення певних дій,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через свого законного представника ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до відповідача Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західого міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) та просить зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про народження №4 від 11 січня 2016 року, складеного Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ОСОБА_1 , а саме: виправити ім`я батька дитини з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ", по батькові дитини з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ".

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 175 - 177 ЦПК України, а також вимогам ст. 95 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України "Про судовий збір".

Платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду (ст. 2 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначений перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Зазначену норму слід враховувати в системному зв`язку зі статтею 56 КАС України, яка визначає участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

Натомість, в силу ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, недієздатних фізичних осіб, неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, ОСОБА_2 , звертаючись з позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , діє як законний представник неповнолітнього в розумінні частини другої статті 59 ЦПК України, а не як фізична особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб відповідно до частини першої статті 56 ЦПК України.

Законом України "Про судовий збір" не передбачено пільги від сплати судового збору законного представника, який звертається в інтересах неповнолітнього, крім законних представників дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").

Таким чином, аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що закон не відносить неповнолітніх дітей та батьків, які звертаються в їх інтересах, до категорії громадян, які звільняються від сплати судового збору, а тому позивача та законний представник не являються особами, які звільняються від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним в ухвалі Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №640/109/19.

Крім того, вказана правова позиція викладена також в ухвалі Верхового Суду від 15 січня 2018 року у справі №607/1046/17, постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №367/5983/16-ц, ухвалі Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі 754/16008/17.

Отже, законним представником позивача не доведено, що дана пільга щодо сплати судового збору визначена п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" поширюється на даний спір.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць становить 2270 гривні.

Зі змісту ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлена у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн.

Отже, за подання даної позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 908 грн.

Крім того, зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 175 ЦПК України, слушним буде звернути увагу на те, що позивачем у позовній заяві зазначено ОСОБА_1 , а підписана дана позовна заява законним представником позивача ОСОБА_2 , при тому, що ст. 59 ЦПК України законні представники наділені лише правом захисту у суді прав, свобод та інтересів неповнолітньої особи.

Таким чином, подаючи позовну заяву до суду, позивач не виконав визначені законодавством та зазначені вище вимоги до позовної заяви, відтак їх необхідно виправити.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Зважаючи на вищевикладене, позивачу необхідно усунути недоліки своєї позовної заяви шляхом приведенням останньої відповідно до вимог діючого Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, в силу ч. 1 ст. 185 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк п`ять днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західого міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про зобов`язання вчинення певних дій та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: Сидоренко З.С.