ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/640/20Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/570/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 604/640/20 за апеляційною Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року, ухвалене суддею Сидорак Г.Б., повний текст якого складено 12 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про стягнення невиплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що 17 серпня 2018 року вона звернулась через свого представника до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування витрат на лікування у розмірі 30069.02 грн. та відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 7208.00 грн. Крім того, 19 березня 2019 року на адресу відповідача було надіслано уточнену заяву про виплату страхового відшкодування витрат на лікування у розмірі 30069.02 грн., відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 7208.00 грн та відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності у розмірі 44676.00 грн. Зазначає, що 02 липня 2019 року відповідач прийняв рішення виплатити їй відшкодування по втраті стійкої працездатності у розмірі 44676.00 грн. Разом з тим, 06 липня 2020 року відповідач на її адресу надіслав лист, у якому відмовив у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі. Таку відмову представник позивачки вважає безпідставною та такою, що грубо порушує її права на відшкодування шкоди, передбаченої Законом.

У зв`язку з викладеним позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь невиплачене страхове відшкодування в розмірі 37277.02 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_3 невиплачене страхове відшкодування у сумі 32222.99 грн. Стягнуто з МТСБУ на користь держави судовий збір у розмірі 908.00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, МТСБУ подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачкою до матеріалів справи не надано довідки про доходи, які було отримано під час перебування потерпілою на лікарняному, що унеможливлює визначення розміру страхового відшкодування. Крім того, позивачкою належним чином не доведено розмір страхового відшкодування. Зазначає, що обставини відшкодування позивачці шкоди ОСОБА_4 підтверджені вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року (справа №604/664/18), а тому посилання потерпілої, що це було відшкодування моральної шкоди, не заслуговують на увагу. Таким чином, оскільки ОСОБА_4 позивачці було відшкодовано шкоду за лікування, МТСБУ не може нести відповідальність за відшкодовану шкоду.

У зв`язку з викладеним, просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

31 травня 2021 року на адресу Тернопільського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який подано представником позивача адвокатом Кульчицьким О.С.

Відзив мотивований тим, що позивачкою заявлено до відшкодування 7208.00 грн., що підтверджується довідкою про доходи №347 від 07 травня 2018 року, виданою ТОВ «Україна», де позивачка займає посаду обліковця. Звертає увагу на те, що будь-яких належних та допустимих доказів щодо підтвердження відшкодування позивачці завданої майнової шкоди відповідачем чи третьою особою до суду не надано.

У зв`язку з викладеним просить суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Крім того 31 травня 2021 року на адресу Тернопільского апеляційного суду від представника позивача адвоката Кульчицького О.С. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у даній справі становить 37277.02 грн., яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

01 квітня 2018 року приблизно о 07 годині ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT MEGANE» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Т-20-10 «Збараж-Підволочиськ» через с.Медин Підволочиського району Тернопільської області, в порушення вимог п.1.5 ч.1, п.2.3 «б», «д», п. 2.9 «б» Правил дорожнього руху України, керував автомобілем у стані стомлення, не був уважний, відволікся від керування автомобілем, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та смугу руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, п. 10.1 та п. 11.3 Правил дорожнього руху України не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво та через смугу зустрічного руху виїхав на ліве узбіччя, яке не призначене для руху транспортних засобів, де передньою лівою частиною керованого ним автомобіля вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , спричинивши їй травму голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку із забиттям м`яких тканин, травму шийного відділу хребта у вигляді закритого перелому ніжки та дужки С3 справа без ушкодження спинного мозку, травму грудної клітки у вигляді закритого багатоуламкового перелому ключиці зліва, закритого перелому 3-6 ребер зліва, лівобічного після травматичного пневмотораксу та ознаки забиття м`яких тканин, які за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вина третьої особи ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, доведена та підтверджується вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року (а.с.26-27).

17 серпня 2018 року позивачка зверталася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 37277.02 грн., у зв`язку з настанням страхового випадку, що стався 01 квітня 2018 року (а.с.7).

19 березня 2019 року позивачка зверталася до відповідача з уточненою заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 81953.02 грн., у зв`язку з настанням страхового випадку, що стався 01.04.2018 року (а.с.18).

Встановлено, що відповідачем здійснено виплату позивачці відшкодування по стійкій втраті працездатності у розмірі 44676.00 грн.

Позивачка в підтвердження розміру матеріальної шкоди надала суду копії листка лікарських призначень, квитанцій та чеків, довідку з лікувального закладу, на загальну суму 30069.02 грн. та на підтвердження суми відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 7208.00 грн. довідку з місця роботи про доходи.

Як вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого 02/03610, ОСОБА_3 була тимчасово непрацездатною з дати дорожньо-транспортної пригоди, тобто з 01 квітня 2018 року, до 20 квітня 2018 року, і далі продовжувала хворіти. Позивачкою заявлено до відшкодування 7208.00 грн., що підтверджується довідкою про доходи №347 від 07 травня 2018 року, виданою ТОВ «Україна», де позивачка займає посаду обліковця (а.с.13).

Згідно листа МТСБУ від 06 липня 2020 року № 3.1-021/19899 вбачається, що 03 жовтня 2018 року до МТСБУ звернувся ОСОБА_4 та надав інформацію про те, що відшкодував ОСОБА_3 понесені витрати на лікування у розмірі 60000.00 грн., а тому МТСБУ не визнає майнові вимоги ОСОБА_3 , оскільки шкода відшкодована в повному обсязі (а.с.28, зворотня сторона).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно зі статтею 23 Закону №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до статті 24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно зі статтею 25 Закону №1961-IV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

Відповідно до статті 39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Статут МТСБУ затверджується зборами засновників (членів) МТСБУ, погоджується з Уповноваженим органом та реєструється відповідно до вимог законодавства. МТСБУ не може виступати засновником чи співзасновником юридичних осіб, що займаються підприємницькою діяльністю та/або мають на меті одержання прибутку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, що стався 01 квітня 2018 року. При цьому, відповідачем здійснено виплату позивачці відшкодування по стійкій втраті працездатності у розмірі 44676.00 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що витрати на лікування складають 25014.99 грн., що підтверджується відповідними товарними чеками та квитанціями.

Як вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого 02/03610, ОСОБА_3 була тимчасово непрацездатною з дати дорожньо-транспортної пригоди, тобто з 01 квітня 2018 року, до 20 квітня 2018 року, і далі продовжувала хворіти.

Позивачкою заявлено відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 7208.00 грн, що підтверджується довідкою про доходи №347 від 07 травня 2018 року, виданою ТОВ «Україна», де позивачка займає посаду обліковця.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на лікування та відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності.

Доводи представника апелянта про те, що третьою особою у справі ОСОБА_4 ОСОБА_3 відшкодовані збитки у розмірі 60000.00 грн. колегія суддів відхиляє, оскільки належних та допустимих доказів щодо підтвердження відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем чи третьою особою до суду не надано.

Посилання представника апелянта на те, що обставини відшкодування шкоди ОСОБА_4 підтверджені вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року (справа №604/664/18), апеляційний суд не приймає, оскільки у вказаному вироку суду не зназначено розмір відкодування та які збитки відшкодовано. При цьому позивач повідомила, що ОСОБА_4 їй відшкодовано близько 16000.00 20000.00 грн. (точну суму не пригадала), які вона розцінює як відшкодування моральної, а не матеріальної шкоди.

Твердження представника апелянта про те, що позивачкою не надано довідки про доходи, які було нею отримано під час перебування на лікарняному, суд апеляційної існтації відхиляє, оскільки позивачкою заявлено до відшкодування 7208.00 грн., що підтверджується довідкою про доходи №347 від 07 травня 2018 року, виданою ТОВ «Україна», де позивачка займає посаду обліковця.

Апеляційний суд зазначає, що позивачкою подані належні та допустимі докази підтвердження втрати працездатності, а тому вважає вимогу щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою працездатності, обгрунтованою.

Посилання представника апелянта на постанову КЦС у складі Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №131/153/17 апеляційнйи суд не приймає, оскільки стягнення з МТСБУ шкоди в межах визначеної страхової суми, в межах якої МТСБУ має здійснити відшкодування, не призведе до сплати третьою особою ОСОБА_4 коштів у подвійному розмірі нанесеної шкоди, так як стягувана з МТСБУ сума має бути зарахована в рахунок погашення ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди. Зазначене також не вплине на право МТСБУ щодо регресних вимог до ОСОБА_4 .

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 07 червня 2021 року.

Головуючий

Судді