Провадження № 2/643/1194/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАВЄЖ» про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном, в якому просить припинити обтяження №2886719, а саме арешт нерухомого майна, зареєстроване 15.10.2013 р. державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Жиляк Тетяною Олександрівною, на підставі постанови Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 40082229 від 04.10.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є законним власником квартири АДРЕСА_1 . В травні 2020 року звернувшись до приватного нотаріуса з метою відчуження вказаної квартири, їй стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження №2886719, а саме арешт нерухомого майна на підставі постанови Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження № 40082229 від 04.10.2013 року, де вона є боржником. Звернувшись до Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції їй стало відомо, що в рамках виконавчого провадження №40082229, яке було відкрите 04.10.2013 року з виконання виконавчого напису №6513 від 13.08.2013р., вчиненого ПН Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , державним виконавцем 04.10.2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказаною постановою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 . Вказане виконавче провадження було закінчене 27.10.2014 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час у Московському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції відсутні будь-які виконавчі провадження, згідно із якими вона являється боржником. Крім того, нею повністю погашена заборгованість за кредитним договором № ML-700/1052/2008 від 06.02.2008 р., який був забезпечений договором іпотеки №PML-700/1052/2008 від 06.02.2008р., укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Внаслідок чого іпотека була припинена. Вважає, що підстав для існування арешту немає, так як після повернення виконавчого документа стягувач повторно не звертався до ВДВС, борг перед кредитором погашений, а наявний арешт належного їй майна позбавляє права вільно розпоряджатися належним її майном, що порушує її права

Відзив на позов відповідач у встановлений строк не надав.

Пояснення третьої особи щодо позову до суду не подані.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2013 року постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Трофімової Т.М. відкрите виконавче провадження № 40082229 з виконання виконавчого напису №6513, який виданий 13.08.2013 року ПН Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В рамках виконавчого провадження № 40082229 постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Трофімової Т.М. від 04.10.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 . Заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Трофімової Т.М. від 27.10.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий напис № 6513, який виданий 13.08.2013 року ПН Бондар І.М. повернуто стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

10.08.2020 року Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції на заяву ОСОБА_1 повідомив, що на виконанні у відділі перебували виконавчі документи у відношенні ОСОБА_1 , а саме: виконавчий напис № 6513, виданий 13.08.2013 року ПН Бондар І.М. , який 27.10.2014 року повернений стягувачу та виконавчий лист № 643/18730/14-ц, виданий Московським районним судом м. Харкова, який 21.12.2016 повернений стягувачу. Повторно на виконання вищезазначені документи до відділу не надходили. Стосовно зняття арешту з майна накладеного в ході примусового виконання зазначених виконавчих проваджень зазначено, що ЗУ «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав відповідно до яких скасовуються заходи примусового виконання, в тому числі зняття арешту. На даний час вищезазначені рішення не виконані, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для зняття арешту.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 27.10.2014 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 27.10.2014 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічна за змістом норма містилась в статті 60 Закону № 606-XIV.

Ні в ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 1991 року, ні в ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року не передбачено можливості зняття арешту з майна боржника органами державної виконавчої служби в разі повернення виконавчого документу стягувачу в порядку п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майно.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем за виконавчим провадженням, в рамках якого винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2013 року для забезпечення чиїх вимог на майно був накладений арешт на час звернення до суду з позовом є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАВЄЖ».

Однак, позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійснення права розпорядження майном до Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, а не до ТОВ «ПРАВЄЖ», зазначивши ТОВ «ПРАВЄЖ» як третю особу.

Так, Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАВЄЖ» слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, , адреса: 61001, м. Харків, м-н Захисників України, 7/8, 7 пов.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАВЄЖ», , адреса: 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 31.

Суддя: Я.М. Горбунова