КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 761/1759/20 Головуючий у 1 інстанції: Савицький О.А.
провадження №22-ц/824/5070/2021 Головуючий суддя: Олійник В.І.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

16 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року та на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання та 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання та 3 % річних - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 153 953 грн. 17 коп., з яких: за прострочення зобов`язання за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15 листопада 2013 року в справі № 2610/30414/2012, інфляційні втрати - 77 701 грн. 90 коп.; три проценти річних - 12 038 грн. 10 коп.; прострочення зобов`язання за рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25 серпня 2015 року в справі № 2609/26149/12, інфляційні втрати - 50 164 грн. 93 коп.; три проценти річних - 12 521 грн. 01 коп.; судові витрати по сплаті судового збору - 1 527 грн. 93 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка не відповідала вимогам ст.356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків.

ОСОБА_1 подала до апеляційного суду клопотання про продовження строку на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року клопотання задоволено, продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року та на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

11 червня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому вона вдруге просить продовжити строк на усунення недоліків.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що 02 червня 2021 року отримала ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року про виправлення описок у оскаржуваному рішенні, що зобов`язує її подати апеляційну скаргу у новій редакції.

Також вказує, що оплатити апеляційну скаргу зможе лише 16.06.2021 року, оскільки уже дванадцять днів перебуває на самоізоляції з підозрою на ковід.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши клопотання, суд вважає, що воно не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В силу вимог ч.1 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Враховуючи вищевикладене та те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху ще 08 квітня 2021 року, а також те, що відповідачка не надає жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість усунути недоліки, зазначені в ухвалі, суд приходить до висновку, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги, тому відповідно до вимог ст. 357 ЦПК України її слід визнати неподаною та повернути.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скаргивідмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року та на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання та 3% річних визнати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: