У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2021 Справа №1915/1868/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участі секретаря судового засідання Паславської О.І.

скаржника ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_3 , орган ДВС Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про скасування постанов державних виконавців про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 11.10.2018 року у виконавчому провадженні №36266063; визнати протиправною та скасувати постанову Першого відділу органу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження від 09.02.2015 року у виконавчому провадженні №36266063;

- зобов`язати державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) скасувати арешт накладений на майно особи - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні №36266063 та зобов`язати державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень (дані про арешт) майна особи - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В обґрунтування скарги вказав, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2012року у справі №1915/1868/2012 вирішено стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 02.02.2012 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення, судом було видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження №36266063 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 грошових коштів на утримана неповнолітнього сина.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 02.04.2021року йому стало відомо, що 09.02.2015 року Постановою Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та 11.10.2018 року Постановою Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області накладено арешт на все майно боржника. Однак як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 26.09.2018року, заборгованість по сплаті аліментів становила 0грн. сума переплати складала 15272,59 грн. Таким чином державним виконавцем порушено право боржника у виконавчому провадженні на вільне володіння своїм майном. Подана на ім`я начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заява про скасування арештів на майно у виконавчому провадженні №36266063 та зобов`язання державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень (дані про арешт) майна особи - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) - залишена без будь-якого реагування, з огляду на викладене просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданніскаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили скаргу задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги у її відсутності, щодо вирішення скарги поклалася на думку суду.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, матеріали виконавчого провадження №36266063 суду не представив.

Вирішуючи скаргу суд виходить з наступного.

Суд розглядає справи керуючись принципом диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

В порядку розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", ст. 447 ЦПК України, передбачене право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою в разі, якщо вони вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п.7 Постанови №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року, роз`яснює, що у разі визнання неправомірними рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від від 05.03.2012року у справі №1915/1868/2012 вирішено стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 02.02.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист який перебував на виконанні в Першому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції, та державним виконавцем якого 31.01.2013року було відкрито виконавче провадження, в подальшому 09.02.2015року Постановою державного виконавця Кирилюк К.В. Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 та 11.10.2018 року Постановою державного виконавця Кифор О.М. Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

Однак як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів зробленого державним виконавцем Кифор О.М. Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області станом на 26.09.2018року, нараховано 72709,59грн, сплачено 87982,18грн., заборгованість по сплаті аліментів 0грн., таким чином сума переплати по сплаті аліментів складала 15272,59 грн.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Та згідно з ч.5 зазначеної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Про наявність постанов про накладення арешту на майно скаржник ОСОБА_1 дізнався 02.04.2021року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, тому суд приходить до переконання, що строк на оскарження зазначених постанов пропущений скаржником з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Подана на ім`я начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заява ОСОБА_1 про скасування арештів на майно у виконавчому провадженні №36266063 та зобов`язання державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень (дані про арешт) майна особи - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) - у 10-денний строк з дня її надходження розглянута не була, залишена без будь-якого реагування.

Як вбачається з актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.04.2021року, наявне обтяження у виді арешту нерухомого майна, підставою внесення запису є постанова про арешт майна, видана 11.10.2018 року Тернопільським РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області, серія та номер 36266063.

Розглянувши справу, суд доходить висновку, що скарга підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, законності, дизпозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, розумності строків виконавчого провадження, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

В силу частини першої, пункту першого частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону).

Як передбачено частиною першою статті 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом частин першої та другої статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У частині першій статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, при розгляді скарги, судом встановлено, що за відсутності заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №36266063, було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , тому постанова державного виконавця Кирилюк К.В. Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 09.02.2015року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 та постанова державного виконавця Кифор О.М. Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області від 11.10.2018 року, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 порушує права скаржника ОСОБА_1 , як власника майна.

Окрім того, належним способом захисту в даному випадку буде зобов`язання державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у провадженні якого знаходиться виконавче провадження №36266063, прийняти рішення про скасування арешту, накладеного на майно особи - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №36266063 та зобов`яння виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень (дані про арешт) майна особи - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Кирилюк К.В. Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 09.02.2015року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 та постанову державного виконавця Кифор О.М. Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області від 11.10.2018 року, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язати державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у провадженні якого знаходиться виконавче провадження №36266063, прийняти рішення про скасування арешту, накладеного на майно особи - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №36266063 та зобов`язати виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень (дані про арешт) майна особи - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк