22-ц/804/3161/21
229/975/21

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 229/975/21

Номер провадження 22-ц/804/3161/21

22 грудня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря: Ротар Я.Б.

сторони по справі:

позивачка: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2

відповідач: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Камос", представник Костніков Віталій Валерійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Камос" про розірвання договору оренди земельної ділянки,

- за апеляційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Камос"

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 жовтня 2021 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Гонтар А.Л. в м. Дружківка в приміщенні Дружківського міського суду Донецької області 05 жовтня 2021 року, час ухвалення рішення не зазначено, повний текст складено 12 жовтня 2021 року -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У лютому 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 5,340 га, кадастровий номер :02:000:0222, яка розташована на території Новобахмутівської сільради Ясинуватського району Донецької області.

01 листопада 2007 р нею із СТОВ імені С.М. Кірова був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки. Правонаступником цього товариства на даний час є СТОВ "Камос".

Основна мета договору оренди земельної ділянки - своєчасне отримання орендодавцем орендної плати в установленому розмірі.

Однак відповідач в порушення вимог діючого законодавства та договору оренди землі від 01 листопада 2007 р не виплатив їй орендну плату за 2019-2020 р.р., що є систематичністю несплати оренди. Вона була позбавлена доходу у вигляді отримання орендної плати за 2019-2020 р.р. в сумі 9421,82грн.

З урахуванням вищезазначеного, просила суд розірвати договір оренди землі від 01 листопада 2007 року, укладений нею із СТОВ імені С.М. Кірова та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі в сумі 9421,82грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

05 жовтня 2021 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Камос" про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,340 га, кадастровий номер :02:000:0222, розташованої на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладений 01 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені С.М. Кірова.

Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженною відповідальністю "Камос" на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за період 2019-2020 р.р. в сумі 9421 (дев`ять тисяч чотириста двадцять одна) грн. 82 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У листопаді 2021 року не погодившись із вказаним рішенням сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Камос" подано апеляційну скаргу, в якій воно просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні вимог у повному обсязі.

Вважає, що судом першої інстанції не було надано оцінки доказам, з яких вбачається, що позивачка умисно ухилялась від отримання плати за оренду землі, тим самим штучно створюючи умови для виникнення підстав для розірвання договору оренди землі.

Крім того, звертає увагу суду, що позивачка під час діючого договору оренди земельної ділянки уклала договір емфітевзису стосовно спірної ділянки 21.07.2017 року. При цьому власнику було сплачено плату у розмірі 80000 грн. Вказаний договір рішенням Дружківського міського суду від 24.01.2020 року визнано недійсним.

Таким чином, вважає, що невиплата орендної плати в даному випадку не може тлумачитись як систематична несплата орендної плати, оскільки позивачем було створено штучні підстави для розірвання договору.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

На адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 (а.с. 113), у якому позивачка просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, зазначаючи, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив рішення суду першої інстанції скасувати й у задоволенні позовних вимог відмовити. Акцентував увагу суду на тому, що позивачка штучно створила такі умови, тобто вона навмисно не отримувала орендну плату.

Представник позивачки на задоволенні апеляційної скарги заперечував, наполягав на тому, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Пояснив, що відповідач мав заборгованість зі сплати орендної плати й раніше, у 2012, 2017 роках. Ця ситуація не виникла у 2019-2020 році.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

01 листопада 2007 р між ОСОБА_1 та СТОВ ім. С.М. Кірова укладено договір оренди землі площею 5,34 га, який знаходиться на території Новобахмутівської сільради. Договір укладено на 15 років (п.8); орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі або натуроплатою (за бажанням орендодавця) в розмірі 487,22 грн (п.9); розмір орендної плати переглядається кожні три роки (п.13); дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.36); за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно закону та цього договору (п.39) (а.с.10-11).

СТОВ "Камос" є правонаступником СТОВ ім. С.М. Кірова.

До 2018 року орендна плата за договором від 01 листопада 2007 року виплачена відповідачем і отримана позивачкою. За 2019 р і за 2020 р орендна плата позивачу не виплачена.

Судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що систематична несплата орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням товариством свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати на протязі 2019-2020 років. Тому вимоги позивачки щодо розірвання договору оренди від 01 листопада 2007 р підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно абзацу 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до п. 11 договору орендна плата вноситься до кінця поточного року.

У пункті 39 договору зазначено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та цього договору.

Відповідно до статей 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичного порушення договору, може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, до 2018 року орендна плата за договором від 01 листопада 2007 року виплачена відповідачем і отримана позивачкою. За 2019 р і за 2020 р орендна плата позивачу не виплачена, що свідчить.

Із акту від 07 квітня 2021 року, який було надано СТОВ "Камос" вбачається, що на підприємстві відповідача була створена комісія щодо з`ясування причин неотримання власниками земельних ділянок орендної плати. Згідно до додатку до цього акту ОСОБА_1 у присутності свідків відмовилась від отримання належної їй орендної плати за спірний період.

До Дружківського міського суду із вказаним позовом ОСОБА_1 звернулась 25.02.2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду не приймає зазначені документи як доказ, оскільки акт та відомість на видачу орендної плати за землю було складено лише 07 квітня 2021 року, тобто після звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом.

Щодо оголошення з проханням про отримання орендної плати, яке було розміщене відповідачем в газеті «Провінція» від 04 листопада 2020 року, суд зауважує, що такий спосіб комунікації між орендатором та орендодавцем не передбачений чинним законодавством, тому не може бути взятий до уваги як доказ.

Як вбачається із статті 537 ЦК України законодавцем передбачено право боржника виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Зазначена норма надає за певних умов право орендодавцю виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 532 ЦК України якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання грошового зобов`язання провадиться за місцем проживання кредитора.

Отже, відповідач міг направити на адресу позивачки пропозицію про отримання орендної плати або переказати зазначені кошти за місцем проживання позивачки.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких інших доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання грошового зобов`язання за договором оренди землі матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, судом встановлено факт систематичної несплати орендної плати з 2019 по 2020 роки, що відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», пункту д частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для припинення даного договору.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню за доводами, викладеними в апеляційної скарзі, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної заяви у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Камос" залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 жовтня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: