Провадження №2/263/183/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Кирилюк В.В.,

учасники справи:

позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача Меркулова Валерія Валеріївна, Федорова Катерина Олександрівна

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АК КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №MRT3GF00160055 від 25.08.2005 у розмірі 5693,23 долара США, що за курсом 25,02 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.08.2005 складає 142444, 61 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що відповідно до укладеного 25.08.2005 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору №MRT3GF00160055, банк надав Відповідачу кредит у розмірі 16 400,00 дол. США строком до 24.08.2015, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, які визначені кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним Договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного Договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого станом на 01 серпня 2019 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 7719,90 дол. США, яка складається з наступного: 2016,20 дол.США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2695,44 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3008,06 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Від цієї суми заборгованості відрахована сума стягнення за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29.08.2015 з відповідача ОСОБА_3 на користь АК КБ « ПриватБанк» яка складала 2026,47 долара США, з яких: 2016, 20 долара США заборгованість за кредитом; 10,25 долара США заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,02 долара США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, різниця становить 5693,23 долара США. Посилаючись на вимоги ст.ст.525, 526. 530 ЦК України, позивач наполягає на стягненні заборгованості, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. У зв`язку з чим просили стягнути з Відповідача зазначену суму заборгованості.

Згідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, 18.12.2018, судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 13.01.2020 до суду надійшла відповідь з відділу аналітичного забезпечення департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.08.2006 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.01.2020 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.02.2020 з повідомленям (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень.

04.02.2020 через канцелярію суду за вх.№4329 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, за змістом якого, вказано на подвійне стягнення, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29.09.2015 заборгованість за вказаним кредитним договором вже стягнута. Опираючись на вимоги ст.1050 ЦК України та правову позицію Великої палати ВС, висловлену у постанові у справі №14-10цс18 від 18.03.2018, відповідач наполягав на тому, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позивальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. З огляду на ухвалення рішення судом у вересні 2015 року, строк кредитування визначається саме датою ухвалення рішення, тому послідуюче нарахування процентів за користування кредитом на ґрунтується на вимогах закону.

10.09.2020 до канцелярії суду за вх.№32908 надійшла відповідь позивача на відзив, за якою представник ОСОБА_4 посилаючись на п.17 постанови №5 Пленуму ВСУ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» стверджувала, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України.

В судовому засіданні 01.10.2020 представником відповідача ОСОБА_2 заявлено про безпідставність вимог за договором кредиту через відсутність договору про передачу права вимоги до позивача. Ухвалою суду від 19.05.2020, за клопотанням представника відповідача, судом витребувані у позивача відомості про передачу компанією «Юкрейн Мортгуйдж Лоун Finance №1 пі-ел-сі», право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

09.07.2020 на виконання ухвали суду позивачем надано, завірена копія договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016, за яким АТ КБ «ПриватБанк» придбало у компанії «Юкрейн Мортгуйдж Лоун Файненс №1 пі-ел-сі» у відповідні основні іпотечні активи.

Ухвалою суду від 01.10.2020, за клопотанням представника відповідача, судом зобов`язано позивача надати інформацію про повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за договором викупу (відступлення) права вимоги укладений між «Юкрейн Мортгуйдж Лоун Файненс №1 пі-ел-сі» та ПАТ КБ «ПриватБанк»; витребувано у Національному банку України інформацію про відступлення ПАТ КБ «ПриватБанк» компанії «Юкрейн Мортгуйдж Лоун Файненс №1 пі-ел-сі» прав вимоги з 19.02.2007 та реєстрацію договору викупу (відступлення) права вимоги укладених між «Юкрейн Мортгуйдж Лоун Файненс №1 пі-ел-сі» та ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.04.2016.

На виконання ухвали суду позивач, 29.10.2020 до канцелярії суду надав лист №1585997-ВБ від 21.10.2020 за яким, повідомив, що відповідно до п.п.1.1. та п.п.2.9. Договору викупу (відступлення) права вимоги укладених між «Юкрейн Мортгуйдж Лоун Файненс №1 пі-ел-сі» та ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.04.2016, саме «Юкрейн Мортгуйдж Лоун Файненс №1 пі-ел-сі», як продавець повинен був повідомити позичальника про відступлення права вимоги за кредитом.

Національний банк України, листом №18-0013/63602 від 30.10.2020 повідомив про наявність інформації щодо укладання між АТ Кб « ПриватБанк» та компанією «Юкрейн Мортгуйдж Лоун Файненс №1 пі-ел-сі» договорів від 19.02.2007 та 14.04.2016. Оригінали або засвідченні копії відповідних договорів у Національному банку України відсутні, відсутня також інформація щодо реєстрації договору викупу ( відступлення ) права вимоги від 14.04.2016.

З огляду на висловлену за позовом правову позицію щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача, та заяву представника відповідача щодо розгляду справи за їх відсутності, суд вважає можливим закінчити розгляд справи на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Крім того, у відповідності до ст.ст. 174, 179 ЦПК України сторони скористались своїм правом та направили суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та пояснення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 25.08.2005 між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №MRT3GF00160055, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 16400 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою 1,33% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця на період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.1.5 даного договору. Термін погашення до 24.08.2015.

В подальшому 25.11.2005, сторонами укладено додаткову угоду, до кредитного договору №MRT3GF00160055 від 25.08.2005 за яким змінена редакція п.1.1. вказаного договору у частині сплати процентів за користування кредитом у розмір 1,06% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,40% від суми виданого кредиту щомісяця на період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.1.5 даного договору

Також встановлено, що на підставі укладеного 19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та іноземною компанією Юкрейн Мортгейдж Лоунс Файненс (Ukraine Mortgage Loan Finance NО1 PLC) надалі Фактор або Новий кредитор), право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №MRT3GF00160055 від 25.08.2005 (надалі - кредитний договір) було відступлено на користь фактора - Юкрейн Мортгейдж Лоунс Файненс (Ukraine Mortgage Loan Finance NО1 PLC).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29.09.2015, в цивільній справі №263/5164/15-ц, позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №MRT3GF00160055 від 25.08.2005, задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" суму заборгованості по кредитному договору №MRT3GF00160055 від 25.08.2005 в розмірі 43497,1 грн., що еквівалентно 2026,17 доларам США.

Проте позивач, пред`явивши позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором №MRT3GF00160055 від 25.08.2005, стверджує про наявність непогашеної заборгованості, яка утворилась внаслідок неналежного виконання умов договору після судового розгляду справи, яке відбулось у 2015 році.

Виходячи з наведеної обставини звернення у 2015 році з аналогічним позовом до ОСОБА_1 , про стягнення всієї заборгованості по кредитному договору №MRT3GF00160055 від 25.08.2005, суд вважає, що ця обставина у відповідності до правил Цивільного кодексу України та практики Великої Палати Верховного Суду, є належним підтвердженням зміни порядку, умови і строку дії кредитного договору, який припинив свою дію внаслідок таких дій, а кредитор втратив правову підставу для подальшого нарахування і стягнення з Позичальника процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів, які передбачені умовами кредитного договору.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18) висловила думку про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Відтак, суд зазначає, що в даному випадку позивач помилково та всупереч вказаному правовому висновку Великої Палати Верховного Суду нарахував до стягнення з відповідача проценти, визначені кредитним договором, після виставлення вимоги про повне дострокове погашення кредитної заборгованості у порядку, визначеному ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Крім того, враховуючи те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29.09.2015 вже було стягнуто достроково всю суму основної заборгованості за кредитом, позивачем пред`явлено вищевказаний позов у даній справі, в порушення вимог чинного законодавства, яка згідно зі ст. 61 Конституції України, унеможлив притягнення особи до відповідальності повторно, у вигляді подвійного стягнення. Позивач не надав суду доказів на підтвердження й обґрунтування повторного стягнення розміру суми основної заборгованості за тим же кредитним договором з урахуванням зазначеного судового рішення рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29.09.2015.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Сторони по справі:

позивач - акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; поштова адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; , рах. № НОМЕР_1 , МФО № 305299,

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л. Соловйов