Провадження № 22-ц/812/1133/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Миколаїв

справа № 489/664/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Лівінського І. В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 12 квітня 2021 року суддею Рум`янцевою Н.О. в приміщенні цього ж суду, (повне рішення складено цього ж дня), у цивільній справі за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 20 червня 2007 року ОСОБА_1 підписав заяву без номеру про отримання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». За умовами договору розмір кредитного ліміту складає 2 900 грн., базова процентна ставка 36 % з розрахунку 360 днів у році, щомісячний платіж 7% від суми заборгованості, погашення заборгованості може відбуватись як внесенням коштів на карту клієнта, так і списанням банком коштів з дебетної карти.

Посилаючись на порушення позичальником умов кредитного договору та виникнення станом на 14 січня 2021 року кредитної заборгованості, банк просив стягнути з відповідача 30 105, 10 грн. кредитної заборгованості, з яких 24 197, 77 грн. заборгованості за тілом кредиту та 5 907, 33 грн. за простроченими процентами.

Справа розглянута за правилами спрощеного провадження, правом подачі відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 24 197, 77 грн. заборгованості за тілом кредиту.

В апеляційній скарзі банк просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на помилковість висновків суду про не урегульованість між сторонами розміру нараховуваних процентів за користування кредитом.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2007 року ОСОБА_1 підписав заяву без номеру про отримання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». За умовами договору розмір кредитного ліміту складає 2 900 грн., базова процентна ставка 36 % з розрахунку 360 днів у році, щомісячний платіж 7% від суми заборгованості.

У заяві ОСОБА_1 зазначив, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Протягом строку дії договору кредитний ліміт збільшувався.

До 21 травня 2020 року ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами.

Проте, як вбачається з виписки з рахунку, протягом усього часу дії договору банком нараховувались проценти за користування кредитом, за визначеною договором кредитною ставкою, та без наявних для цього підстав зараховувались до тіла кредиту. Такі дії банку призводили до подвійного нарахування процентів на одні і ті ж суми.

Крім цього першого числа кожного місяця у період з 2007 року по 2021 рік банком нараховувались відсотки за користування кредитним лімітом у розмірі 3, 6 відсотків, що складає 43,2 відсотки річних, та у розмірі 3,5 відсотки, що складає 42 відсотки річних.

Нарахування відсотків у такому розмірі не передбачено підписаною позичальником анкетою-заявою.

Посилання банку на Умови та Правила надання банківських послуг не заслуговують на увагу оскільки вони не містять власноручного підпису позичальника.

Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки анкета-заява не містить умов застосування підвищеної процентної ставки, а роздруківка із сайту позивача, як доказ узгоджених сторонами умов кредитування, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий доказ не може вважатись достатньою підставою для покладення на позичальника обов`язків, які передбачені цими документами, пославшись на постанову ВСУ від 11 березня 2015 року, провадження № 6-16цс15.

Таким чином апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 29 червня 2021 року