№ 207/962/21
№ 2/207/877/21
23 червня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Бистрової Л.О.
при секретарі Мозоль О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.01.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., реєстровий № 25, що підтверджується зазначеним договором та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 241325276 від 21.01.2021 року.
У вказаному будинку зареєстровано 3 особи, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 21/7723 від 22.12.2020 року.
Згідно з актами від 10.02.2021 року № 17/11/1 та № 18/11/1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у будинку з 2014 року, а ОСОБА_4 не проживає у будинку з 2005 року.
Наявність реєстрації відповідачів перешкоджає позивачу отримати субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Просить позов задовольнити.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились. Надали заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з`явились. Судом вживалися заходи щодо їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.01.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., реєстровий № 25, що підтверджується зазначеним договором та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 241325276 від 21.01.2021 року.
Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно до ч.1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до довідки про склад сім`ї № 21/7723 від 22.12.2020 року, у вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно з актами від 10.02.2021 року № 17/11/1 та № 18/11/1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у будинку з 2014 року, а ОСОБА_4 не проживає у будинку з 2005 року.
З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 264, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 908 гривень 00 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л.О. Бистрова