22-ц/804/3120/21
265/5817/21

Головуючий у І інстанції Костромітіна О. О. Єдиний унікальний номер 265/5817/21
Номер провадження 22-ц/804/3120/21
Доповідач: Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Мальцевої Є. Є.,

Лопатіної М.Ю.,

секретар Вороніна М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна на дії державних виконавців Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), заінтересовані особи Акціонерне товариство «Прокредит Банк», Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дорошенко М. А., звернувся до суду із скаргою на дії державних виконавців Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Саловської С., Єгорової В. О., начальника Хаваліц І., щодо відмови у скасуванні арешту на майно, заінтересовані особи Акціонерне товариство «Прокредит Банк», Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», скасування арештів на майно по виконавчим провадженням № № 60593584, 60614014, 44402945, 49913768, 56363025, 57513772, 11401104, 42430848, 42430775.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходились виконавчі провадження № 60593584, № 60614014, № 44402945, які завершено 01 червня 2021 року, № 49913768, № 56363025, які завершено 14 лютого 2019 року, № 57513772, яке завершено 29 жовтня 2018 року, № 11401104, яке завершене 24 квітня 2012 року, № 42430848, № 42430775, які завершено 09 грудня 2015 року, боржником в яких був ОСОБА_2 . Жодного виконавчого провадження на виконанні в Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі на теперішній час не перебуває. Не зважаючи на відсутність будь-яких відкритих виконавчих проваджень, діючи неправомірно, державні виконавці Саловська С. та ОСОБА_3 відмовили у скасуванні арештів, накладених у завершених виконавчих провадженнях, а також не виключили відомості про ОСОБА_2 з реєстру боржників. 05 липня 2021 року ОСОБА_2 надіслав скаргу начальнику Лівобережного ВДВС на дії державних виконавців, в якій просив визнати їх дії щодо відмови у скасуванні арешту на його майно та не вилучення його з Єдиного реєстру боржників неправомірними. 28 липня 2021 року ним була отримана відповідь на скаргу за підписом начальника служби № 17.1.-17/9065, якою в задоволенні скарги та скасуванні арешту відмовлено, оскільки для скасування арешту необхідно сплатити борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження за всіма завершеними виконавчими провадженнями. Проте будь-яких постанов про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не існує. Посилаючись на ст. ст. 1, 9, 18, 40, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», просив суд визнати вищезазначені дії державних виконавців Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Саловської С., Єгорової В.О., начальника Хаваліц І. неправомірними, скасувати накладені арешти.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дорошенко М. А., на дії державних виконавців Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дорошенко М. А. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність ухвали від 22 жовтня 2021 року, просив її скасувати та задовольнити його скаргу у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що будь-яких постанов про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не виносилось, він їх не отримував, всі виконавчі провадження завершені.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Єгорова В. О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що доводи апеляційної скарги не обґрунтовані, оскільки ОСОБА_2 не сплачено виконавчий збір, а тому арешт не може бути знятий.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Дорошенко М. А., яка просила апеляційну скаргу задовольнити, пояснення державного виконавця Єгорової В. О., яка просила залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 375 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з наявності несплаченого виконавчого збору за виконавчим провадженням АСВП 42430775 з примусового виконання виконавчого листа № 2/265/1813/13, що є підставою для відмови у знятті арешту.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Лівобережному ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходилось зведене виконавче провадження АСВП 42430775 з примусового виконання виконавчого листа № 2/265/1813/13, виданого 10 лютого 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполь, про стягнення солідарно з ТОВ «Азов Оіл Груп», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 331 691 грн. 08 коп.

09 грудня 2015 року, на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. За цим виконавчим провадженням сума виконавчого збору складає 30 969 грн. 11 коп. (а.с. 43).

З метою забезпечення виконання, 11 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Інформацію про арешт внесено до відповідних державних реєстрів.

13 червня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою-вимогою про скасування арештів, накладених в рамках закінчених та повернутих виконавчих проваджень стосовно нього. У відповідь на цю заяву ОСОБА_2 повідомлено про наявність несплаченого виконавчого збору у рамках ВП №42430775 та відсутність підстав для скасування арешту.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, чинній на час проведення виконавчих дій) державним виконавцем стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Частиною третьою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, чинній на час проведення виконавчих дій) постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю.

За приписами ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, чинній на час проведення виконавчих дій) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Доказів не направлення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору скаржником суду не надано, клопотань про їх витребування ним не заявлялося.

Таким чином дії державного виконавця на час проведення виконавчих дій відповідали вимогам закону.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем Факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

За ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином, дії державних виконавців щодо відмови у скасуванні арешту на майно є правомірними та відповідають вимогам закону.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права та норм Закону України «Про виконавче провадження», яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Судді В. М. Барков

Є. Є. Мальцева

М. Ю. Лопатіна