ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2330/21 Справа № 183/4588/19 Головуючий у першій інстанції: Сорока О. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Слуцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Дніпропетровської обласної державної адміністрації на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про визнання права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15 квітня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,2167 га, кадастровий номер :02:036:0010, промислового призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Договір оренди земельної ділянки укладено строком на 25 років, державна реєстрація договору відбулась 09.06.2008 року, а строк дії договору закінчується 09 червня 2033 року. На вказаній земельній ділянці розташовано нерухоме майно: пожежне депо, загальною площею 253,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10.12.2012 року було укладено договір купівлі-продажу пожежного депо, розташованого за вищезазначеною адресою. В подальшому, 06 грудня 2016 року ОСОБА_4 придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_3 зазначене нерухоме майно, яке 06 лютого 2017 року за договором дарування подарував своїй дружині ОСОБА_1 (позивачу). Оскільки ОСОБА_2 , як особа з якою було укладено договір оренди землі, давно не є власником нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди землі, ОСОБА_1 , набувши права власності на нерухоме майно, фактично стала орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. На теперішній час право розпорядження земельною ділянкою за межами населеного пункту віднесено до компетенції відповідача. Позивач зверталася до відповідача з проектом додаткової угоди про заміну сторін договору та внесення змін до договору оренди, проте відповідачем було відмовлено в укладенні додаткової угоди та запропоновано укласти новий договір оренди в загальному порядку. Тому позивач просила визнати за нею право оренди земельної ділянки 0,2167 га (кадастровий номер :02:036:0010), розташованої за межами населеного пункту на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно Договору оренди земельної ділянки, укладеного 15.04.2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 , який був зареєстрований Новомосковським відділом ДРФ ЦД ЗК 09.06.2008 року за №04-08-126-002718.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право оренди земельної ділянки розміром 0,2167га (кадастровий номер :02:036:0010), розташованої за межами населеного пункту на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно Договору оренди земельної ділянки, укладеного 15 квітня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 09 червня 2008 року за №04-08-126-002718. Стягнуто з Дніпровської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на сплату судового збору в сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська обласна державна адміністрація, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15 квітня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,2167 га, кадастровий номер :02:036:0010, промислового призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований Новомосковським відділом ДРФЦД ЗК, про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі №4 вчинено запис від 09.06.2008 року за №04-08-126-002718 (а.с.18-20).

У пункті 2 вказаного вище договору оренди сторонами визначено об`єкт оренди: земельна ділянка загальною площею 0,2167 га під будівлями та спорудами, які належать орендарю на праві власності на підставі договору дарування від 03 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Нговомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., зареєстровано в реєстрі за №2110.

Пунктами 6, 30 договору оренди землі від 15 квітня 2008 рокувстановлено, що договір укладено на 25 (двадцять п`ять) років. Цей договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації.

06 лютого 2017 року між ОСОБА_4 , як дарувальником з однієї сторони, та позивачем, як обдаровуваною з другої сторони, було укладено договір дарування, відповідно до якого позивач набула право власності на нерухоме майно: пожежне депо, загальною площею 253,8,00 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,2167 га, кадастровий номер :02:036:0010 (а.с.11-12).

Згідно пункту 1.2 договору дарування від 06.02.2017 року, на земельній ділянці розташоване пожежне депо А (цегла), загальною площею 253,8 кв.м., зливна яма я (цегла), замощення І (бетон).

За змістом пункту 2 договору дарування від 06.02.2017 року, відчужуване нерухоме майно належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу пожежного депо, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Спіренковою Н.В. 06.12.2016 року за реєстровим номером 769.

16 травня 2019 року позивач надіслала до Дніпропетровської обласної державної адміністрації лист з проектом додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 15 квітня 2008 року для погодження та підписання з метою внесення змін до основного договору в частині сторони договору оренди (Орендаря) на ОСОБА_1 (а.с.23-28).

Листом Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 21.06.2019 року повідомлено, зокрема, що автоматичний перехід права оренди землі до набувача майна ЗК України не передбачено; укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами аукціону; запропоновано врахувати зазначені в листі рекомендації та звернутися до облдержадміністрації з відповідним клопотанням та належним чином сформованим пакетом документів відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 29).

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України, а також Законом України "Про оренду землі". Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина 2 статті 120 ЗК України).

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Частиною 6 статті 120 ЗК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

З наведеного слід дійти висновку, що до особи, яка набула право власності на будівлю, переходить на підставі статті 120 ЗК України та статті 7 Закону України "Про оренду землі" право користування (оренди) саме тією земельною ділянкою, як об`єктом цивільних прав, кадастровий номер якої зазначено в договорі, що передбачає набуття права власності на будівлю, незалежно від її цільового призначення, але не частиною такої земельної ділянки.

Для переходу (передачі орендарем) права, в тому числі оренди, на частину земельної ділянки обов`язковим є попереднє виділення такої частини в окрему земельну ділянку з присвоєнням їй окремого кадастрового номера (частина 6 статті 120 ЗК України), тобто, після набуття такою частиною земельної ділянки статусу об`єкта цивільних прав (стаття 791 ЗК України).

Право оренди на земельну ділянку переходить за договором, який передбачає набуття права власності на будівлю. Цим же договором одночасно припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташована така будівля (частина 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 14.08.2019 року у справі №910/14257/18.

Як встановлено судом, договір оренди земельної ділянки площею 0,2167 га, кадастровий номер :02:036:0010, промислового призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, був укладений 15 квітня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 .

Як зазначає позивач, 10 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу пожежного депо, яке знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 3).

В подальшому, пожежне депо, яке розташоване на вказаній вище земельній ділянці площею 0,2167 га, кадастровий номер :02:036:0010, за адресою по АДРЕСА_1 перейшло 06.12.2016 року у приватну власність до ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу пожежного депо, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Спіренковою Н.В. за реєстровим номером 769.

06 лютого 2017 року ОСОБА_4 подарував вказане вище пожежне депо, загальною площею 253,8,00 кв.м., позивачу ОСОБА_1 , згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. за реєстровим №173 (а.с. 11-12).

Позивачем суду не надано доказів укладення договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться пожежне депо за адресою по АДРЕСА_1 , саме попереднім власником - ОСОБА_4 .

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до, що після укладення 15 квітня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки площею 0,2167 га, кадастровий номер :02:036:0010, власником нерухомого майна (пожежного депо), а, отже, і фактично користувачем земельної ділянки, на якій знаходиться пожежне депо, був, ОСОБА_4 , - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову шляхом визнання за позивачем права оренди земельної ділянки 0,2167 га (кадастровий номер :02:036:0010), згідно договору оренди від 15.04.2008 року, що укладався між Новомосковською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про перехід права оренди на земельну ділянку до позивача саме від ОСОБА_2 , як попереднього власника, не врахував, що відчужувачем (дарувальником) будівлі, яку отримала у власність позивач, а, отже, і користувачем земельної ділянки, є інша особа.

Колегія звертає увагу, що позивач просить визнати за нею права оренди земельної ділянки 0,2167 га (кадастровий номер :02:036:0010), саме згідно договору оренди від 15.04.2008 року, що укладався між Новомосковською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_2 не є попереднім власником нерухомого майна.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2020 року та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що в задоволенні позову відмовлено, з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної державної адміністрації підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп. (768,40 х 150%) (а.с. 125).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання права оренди земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровської обласної державної адміністрації () судові витрати в сумі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова