Справа № 509/2930/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Савенкова О.С.,

представника відповідача адвоката Лук`ян С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення пені по виплаті аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2020 року позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на неповнолітню дитину, але ухиляється від своїх обов`язків, в зв`язку з чим за ним виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11700 грн. У зв`язку із чим просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 11700 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.11.2015 року по справі № 509/4432/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 800 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.03.2018 року по справі №509/3981/17-ц було задоволено заяву про збільшення розміру аліментів до 1860 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа №2/509/3981/17 від 08.05.2018 року, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.11.2015 року на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2015 року і до повноліття дитини - до розміру 1860 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з 11.10.2017 року і до повноліття дитини, з наступною індексацією відповідно до закону. Заборгованість по сплаті аліментів за ОСОБА_2 станом на 01.06.2020 року становить 11700,00 грн.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В якості обґрунтування своїх вимог позивачка за текстом позову вказала, що починаючи з березня 2019 року по 27.05.2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 11700 грн., що підтверджується розрахунком пені, який складає 81933 грн. Тому, із врахуванням наведеної норми статті 196 СК України (щодо обмеження розміру пені не більше 100 відсотків заборгованості) ОСОБА_1 просить стягнути саме 11700 грн.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого: «Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості»…

За таких підстав, необхідною передумовою покладання на платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) є наявність вини платника аліментів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цивільно-правова відповідальність є негативним для порушника наслідком вчиненого ним правопорушення. Юридичною підставою такої відповідальності є закон, а фактичною склад цивільного правопорушення. Вона настає за наявності таких умов:

- протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи;

- шкідливого результату такої поведінки (шкоди);

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою;

- вини особи, яка заподіяла шкоду.

Вина в цивільному праві розглядається як психічне ставлення особи до своєї протиправної поведінки та її наслідків.

У цивільному праві діє презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення. Відсутність вини доводиться особою, яка порушила зобов`язання.

Судом встановлено (і це не спростовано позивачем), що протягом 2015-2019 років позивачка зверталася до Овідіопольського районного суду Одеської області з питаннями стягнення з відповідача розміру аліментів та пені за їх несвоєчасну сплату (це справи №509/4432/15-ц, № 509/3981/17 та №509/2882/19). Відповідач за цей період часу (починаючи з 02 грудня 2015 року та по 07 березня 2018 року дату ухвалення рішення по справі №509/3981/17) не мав заборгованості зі сплати аліментів.

Так, за текстом рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.03.2018 року зазначено: «Як встановив суд і це було підтверджено відповідачем по справі, що починаючи з дати ухвалення судом вказаного рішення, він регулярно сплачує вищевказані аліменти, не маючи жодної заборгованості по їх сплаті, і не відмовляється від надання сину допомоги з урахуванням того, що він є одруженим, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.02.2016р. та має на своєму утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у новому шлюбі відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.08.2017 р., в якому він записаний батьком дитини».

Також судом було встановлено той факт, що відповідач є офіційно безробітним і таким, що не має постійного доходу і прибутку, а також факт знаходження на його утриманні малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім спільного сина з позивачкою.

Ці факти суд вважає такими, що мають преюдиційне значення, а тому відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК вони не підлягають повторному доказуванню у межах цієї справі.

За таких підстав, відсутність вини відповідача у нерегулярній сплаті аліментів у деяких періодах 2019 року та 2020 року є те, що:

- він є офіційно безробітним і таким, що не має постійного доходу і прибутку, а також факт знаходження на його утриманні малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- на його утриманні знаходиться дружина, ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.02.2016 року);

- на його утриманні знаходиться батько, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який з 11.09.2019 року є пенсіонером;

- відповідно до Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 18 лютого 2020 року № 97-/од-2020 «Про заходи щодо запобігання занесенню і поширенню на території Одеської області гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом 2019-nCoV», на території Одеського регіону запроваджено карантин. В результаті запровадженого карантину влаштуватися на роботу є вкрай важко.

Всі ці фактори у сукупності і спричинили неможливість з боку ОСОБА_2 своєчасно сплачувати аліменти. Аліменти відповідачем сплачуються, але нерегулярно, більш за все така нерегулярність у виплатах спостерігається саме у 2020 році, тобто в період дії карантинних обмежень. Це вбачається з розрахунку заборгованості, зробленого станом на 19.11.2020 року головним державним виконавцем Овідіопольського районного відділу ДВС Боєвою О.О., доданого відповідачем до матеріалів справи.

Щодо неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня)це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 року (справа № 6-300цс16) неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем доданий розрахунок пені ОСОБА_2 , який не відповідає позиції, викладеній у наведеній постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 року.

За текстом рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.01.2020 року по справі №509/2882/19 вказано, що позивачем зроблено розрахунок заборгованості та неустойки (пені) станом на 24.06.2019 року, в якому сума заборгованості визначена в розмірі 5500 грн., пеня - 23430 грн. У подальшому, 17.03.2020р., судом було видано на цю суму виконавчий лист.

Між тим, позивачка просить суд стягнути з відповідача пеню по даній справі, визначений нею з березня 2019 року по 27.05.2020 року.

Тобто ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача борг за період з березня по червень 2019 року, який вже був з нього стягнутий рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.01.2020 року по справі №509/2882/19.

За таких підстав, суд вважає за доцільне надати своє бачення розрахунку пені:

- заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Розрахунок боргу починається з липня 2019 року, а закінчується травнем 2020 року.

У липні-жовтні 2019 року борг за відповідачем відсутній, а тому за основу беруться такі місяці, як листопад, грудень 2019 року, лютий, квітень та травень 2020 року. Тобто загалом п`ять місяців.

У листопаді 2019 року 30 днів (1860*1%*30=558), у грудні 2019 року 31 день (1860*1%*31=576,60), у лютому 2020 року 29 днів (1860*1%*29=539,40), у квітні 2020 року 30 днів (1860*1%*30=558), у травні 2019 року 31 день (1860*1%*31=576,60).

Тобто загальна сума пені складає: 558+576,60+539,40+558+576,60=2808,60грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів, а саме в сумі 2000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 3 ст. 77 ЦПК України встановлює, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 79 та 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263, 265, 280 ЦПК України, ст.ст.180-184, 194, 195, 196 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.06.2021 року.

Суддя А.І.Бочаров