Справа № 2-3-5417/10
н/п 4-с/490/54/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

03 червня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

в складі головуючого судді Шолох Л.М.

при секретарі судового засідання Коптєвій Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 18 лютого 2019 року про передачу виконавчого провадження № 23868055,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати протиправною та скасувати постанову від 18 лютого 2019 року, винесену старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кирильченком Д.В. про передачу виконавчого провадження № 23868055 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В обгрунтування вимог скаржник посилається на те, що постанова державного виконавця про передачу виконавчого провадження до іншого відділу державної виконавчої служби є неправомірною, оскільки право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби належить стягувачу. Окрім того, скаржник вказує, що боржник має у власності нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , а тому у державного виконавця були відсутні підстави для передачі виконавчого провадження №23868055 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області.

26 липня 2019 року від представника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва надійшов відзив на скаргу, в якій він просив відмовити в її задоволенні з огляду на її безпідставність.

29 серпня 2019 року від адвоката Скиртача С.В., який діє в інтересах боржника ОСОБА_2 надійшов відзив на скаргу, в якій він зазначив, що кв. АДРЕСА_2 належить іншій особі. Боржник ОСОБА_2 будь-якого майна в м. Миколаєві не має, проживає в м. Одесі, а за такого просить відмовити в задоволенні скарги.

У період з березня 2019 року по 09 лютого 2021 року скарга перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2021 року для розгляду скарги визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року скаргу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду на 23 березня 2021 року.

У судове засідання 23 березня 2021 року сторони не з`явилися, у зв`язку із чим розгляд скарги відкладено на 03 червня 2021 року.

У судове засідання 03 червня 2021 року учасники справи не з`явилися з невідомих суду причин.

Від начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Романчука С. надійшло клопотання про розгляд скарги без його участі. Представник скаржника ОСОБА_3 просив суд справу розглядати без участі скаржника та її представника. Боржник до суд не з`явився з невідомих суду причин.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливим розглянути скаргу без участі сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №2ц-3-5417 від 08 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 31 серпня 2010 року до її повноліття.

26 жовтня 2010 року на виконання цього рішення Центральним районним судом м. Миколаєва було видно виконавчий лист, який стягувач отримала 10 листопада 2010 року, про що свідчить її підпис на заяві (а.с.12).

16 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 2ц-3-5417.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Захарчук Ю.В. від 24 січня 2011 року відкрито виконавче провадження №23868055 з виконання виконавчого листа № 2ц-3-5417 виданого 26 жовтня 2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 18 травня 2018 року слідує, що боржник ОСОБА_2 з 15 січня 2017 року є власником нежитлового приміщення у АДРЕСА_3 , приміщення АДРЕСА_4 , квартири за адресою АДРЕСА_5 та машино-місця АДРЕСА_6 (а.с.165-166).

Листом Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України від 24 травня 2018 року № 18948/14.23-36/18 надано інформацію щодо перетинання боржником ОСОБА_2 державного кордону України.

25 травня 2018 року представник стягувача ОСОБА_5 подав до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області заяву, у якій зазначив, що стягувач придбав у власність, яка розташована у АДРЕСА_5 . Тому просив державного виконавця направити відповідні запити до Державної прикордонної служби України.

30 травня 2018 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про надання достовірних відомостей про його доходи.

11 червня 2018 року ОСОБА_6 звернувся до Заводського відділу ДВС із заявою про передачу виконавчого провадження № 23868055 до Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, у зв`язку з тим, що він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Листом від 26 червня 2018 року № 25361/14.23-36/18 ОСОБА_2 повідомлено про те, що право обрання місця виконання судового рішення належить стягувачу.

30 червня 2018 року представник стягувача ОСОБА_5 направив до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області заяву з проханням витребувати у від ТОВ «Стікон» та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю.О. та органу реєстрації транспортного засобу копії документів, на підставі яких боржник придбав нерухоме майно в АДРЕСА_5 ) та транспортний засіб Хюндай д/н НОМЕР_1 (а.с. 224).

Надалі постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Кирильченко Д.В. від 18 лютого 2019 року виконавче провадження № 23868055 з виконання виконавчого листа у справі № 2ц-3-5417, виданого 26 жовтня 2010 року Центральним районним суд м. Миколаєва направлено до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В матеріалах справи наявна інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 20 лютого 2019 року, з якого слідує, що ОСОБА_2 є власником кв. АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25 липня 2019 року починаючи з 19 червня 2019 року власником квартири у АДРЕСА_7 є ОСОБА_7 .

З матеріалів справи № 2ц-3-5417/10 та копій матеріалів виконавчого провадження слідує, що у період з 24 січня 2011 року до 20 лютого 2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції здійснювались виконавчі дії з виконання виконавчого листа, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 28 жовтня 2010 року у справі № 2ц-3-5417/10.

Відповідно до статті першої Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (в редакції станом на 19 січня 2019 року, далі Закон № 1404-VIII ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 24 Закон № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Водночас пунктом 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого, зокрема, у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

З наведеного вище слідує, що зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_2 є АДРЕСА_5 . В місті Одеса боржник має у своїй власності квартиру, нежитлове приміщення та машино-місце. Крім того, починаючи з 19 червня 2019 року боржник не є власником квартири у АДРЕСА_2 .

За такого суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови, тому у даному випадку відсутні підстави для її скасування. Крім того, слід зазначити, що скаржником не вказано, які саме її права було порушено під час винесення оскаржуваної постанови.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 13, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 18 лютого 2019 року про передачу виконавчого провадження № 23868055 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення.

Суддя Л.М. Шолох