Дата документу 23.11.2021
Справа № 334/4068/21
Провадження № 2/334/2991/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Коломаренко К.А.,

при секретарі Шаповаловій І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в місті Запоріжжя цивільну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електроенергію,

за участі представника позивача - Козак Т.В. ; представника відповідача - адвоката Пасової Т.Ф.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію у розмірі 3 241 грн. 59 коп. та витрат по оплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» до 01.01.2019 здійснювало постачання електричної енергії відповідачеві ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та користується електроенергією на підставі договору про користування електричною енергією від 10.10.2013 та відкритого особистого рахунку № НОМЕР_1 . Відповідач обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку із чим за період з 01.08.2017 р. по 01.01.2019 р. у неї виникла заборгованість у розмірі 3 241 грн. 59 коп.

Ухвалою суду від 02.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

В судовому засіданні представник позивача - Козак Т.В. , позовні вимоги підтримала та зазначила про те, що заборгованість за електричну енергію відповідачем не сплачена, тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач 27.09.2021 подала відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову, просила в задоволенні позову відмовити та зазначала, що розрахунок заборгованості здійснений без помісячної деталізації, тому неможливо встановити як сформувалась заборгованість у спірний період, оскільки позивач не здійснював контрольних знімань показників приладів обліку, розрахункові документи для оплати за такими показниками позивачем відповідачу не надавались. Також вважає, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки позивачем не надсилалися квитанції з показниками лічильника електроенергії та нарахуваннями, відповідно цим показам. Крім того, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, визначений ч.1 ст.257 Цивільного кодексу України, оскільки згідно розрахунку позивача період виникнення заборгованості становить з 01.08.2017 по 01.01.2019 року, а тому позивач просить суд застосувати до вказаної заборгованості строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику» від 6 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, який втратив чинність, на підставі Закону № 2019-VIII від 13.04.2017 р., Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, які були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 та які втратили чинність, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 502 від 20.06.2018, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

Судом встановлено, що місце проживання відповідача по справі ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що не оспорювалось відповідачем.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» здійснювало постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору № 573711183 про користування електричною енергією від 10.10.2013 та відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 01.08.2017 по 01.01.2019 відповідачем спожито 3 216 кВт/год., вартістю 3 968 грн. 42 коп.

За зазначений період відповідачем плата за спожиту енергію здійснювалась частково, а саме 09.01.2018 в сумі 456,83 грн.

Згідно з абз. 2 п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999, чинних на час виникнення спірних правовідносин, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Згідно з п.19 ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

Згідно з п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначила, що розрахунок заборгованості здійснений без помісячної деталізації, тому неможливо встановити як сформувалась заборгованість у спірний період, оскільки позивач не здійснював контрольних знімань показників приладів обліку, розрахункові документи для оплати за такими показниками позивачем відповідачу не надавались, відтак вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Разом з цим, зазначені доводи відповідача суд вважає необґрунтованими оскільки доказів оплати заборгованості за електричну енергію за період з 10.01.2018 (після останньої оплати) по 01.01.2019 відповідачем не надано, при цьому з наданої роздруківки з особистого кабінету споживача електричної енергії дані щодо здійснення відповідачем оплати заборгованості відсутні, разом з тим, з січня 2018 року наявна заборгованість у сумі 3 241 грн. 59 коп.

Позивачем надані акти контрольного зняття показів від 31.03.2018, 13.03.2019, з яких вбачається зняття показань лічильників в розмірі 77 318 (31.03.2018) та 77 416 (13.03.2019), зазначено про дату попереднього знімання показників - 01.01.2018.

Крім того розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Контррозрахунок належних до сплати сум, заперечень щодо обсягу та якості наданих позивачем послуг відповідачем суду не надано.

Суд ставиться критично до доводів відповідача щодо невручення їй квитанцій про нарахування платежів за спожиту електричну енергію з наступних підстав.

Відповідач факт користування електричною енергією та надання послуг з постачання електричної енергії позивачем в період до 01.01.2019 не заперечувала, доказів здійснення оплат за користування електричною енергією суду не надала. Заперечення в частині відсутності помісячного нарахування заборгованості на правильність висновків суду не впливає, оскільки з наданого позивачем розрахунку вбачається, що при здійсненні розрахунку споживання електроенергії за декілька місяців позивач враховує окремо обсяг споживання до 100 кВт/код та обсяг споживання понад 100 кВт/год, при цьому обсяг споживання до 100 кВт/код розрахований відповідно до кількості місяців в розрахунковому періоді (зокрема в період з 01.08.2017 по 01.01.2018 - 500 кВт/год за 5 місяців, тобто 100 кВт/год на місяць).

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію спеціальної позовної давності (скороченої або більш тривалої порівняно із загальною позовною давністю) чинним законодавством не встановлено. Доказів вчинення сторонами справи правочину щодо збільшення позовної давності суду не надано.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ. Станом на день ухвалення судом рішення карантин не відмінено.

З урахуванням вищезазначених приписів Цивільного кодексу України та строків сплати споживачем заборгованості за спожиту електричну енергію, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25, ) борг за спожиту електроенергію в сумі 3 241,59 грн. (три тисячі двісті сорок одна гривня 59 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж судовий збір в сумі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 26.11.2021.

Суддя: Коломаренко К. А.