Справа № 214/8701/20
2/214/842/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 травня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі судового засідання Шевченко Ю.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланда», третя особа, якане заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київськогоміського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30337, вчинений приватним нотаріусом Хара Наталією Станіславівною від 10.12.2019 р. щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію і інші доходи ОСОБА_1 ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД» (далі за текстом «ТОВ») на його користь сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. та розмір суми стягнутої з нього за постановою приватного виконавця Куземченко Андрія Сергійовича від 22.10.2020 р. (виконавче провадження №60923043) 2665,17 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає наступне.10.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30337, яким запропоновано стягнути з нього на користь ТОВ заборгованість, що виникла за кредитним договором № R3B від 14.01.2014 року, укладеного між ним та ПАТ «ВТБ Банк» (далі за текстом «ПАТ»), право вимоги за яким перейшло до ТОВ на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА від 02.10.2019 року. Стягнення заборгованості проводиться на 23.10.2019 року в сумі 18 666,25 гривень. Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки не було перевірено безспірність вимог кредитора ТОВ, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, безперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому. Звертає увагу на те, що на момент звернення із заявою про вчинення виконавчого напису за вказаним кредитним договором було відкрито кримінальне провадження №0002320, оскільки кредитний договір з ПАТ було укладено від його імені сторонньою особою. 22 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрито виконавче провадження №609230043 про стягнення з нього, позивача, на користь ТОВ коштів в розмірі 18 966,25 грн. -суми заборгованості, основної винагороди в сумі 1896,62 грн та витрати на проведення дій в сумі 300, 00 грн. Всього на суму у розмірі: 21 162,87 грн. Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Частиною 2 статті 87 зазначеного Закону передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1,2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі Перелік) передбачено, що такими документами є:нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються:оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Пунктом 4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі за текстом «Порядок») передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувана; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.При цьому, як слідує із Постанови приватного виконавця Куземченко А.С. від 22.10.2020 року про примусове виконання виконавчого напису № 30337 від 10.12.2019 року, останній пропонує стягнути суму боргу в розмірі 18 966,25 грн., основної винагороди в сумі 1896,62 грн. та витрати на проведення дій в сумі 300, 00 грн. Всього на суму у розмірі: 21 162,87 грн. з якою він позивач не згоден, бо не укладав згаданий кредитний договір з Публічним Акціонерним Товариством « ВТБ Банк». Постановою Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №910/1580/18 визначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Зазначає, що нотаріусу не було представлено первинних документів (банківської виписки, платіжних документів) та виписки по банківському рахунку, а надано лише розрахунок заборгованості. При цьому він, позивач заперечує укладення саме кредитного договору №R3В від 14.01.2014 року, між ним, позивачем, та ПАТ та заперечує наявність будь-якої заборгованості, тобто, не визнає зазначений розмір заборгованості 18966,25 грн., тому що з 2014 року його паспорт було викрадено і стороння людина підробивши його фото на паспорті отримала кредити в багатьох банках України. Також звертає увагу на те, що порушено строки давності для видачі виконавчого напису, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того, приватний нотаріус вчинила виконавчий напис без підтвердження фактичного отримання позивачем вимоги банку про усунення порушень за кредитним договором, що також має важливе значення для встановлення безспірності заборгованості. Вказує, що нотаріус не повідомляла його про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. А саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наголошує на тому, що він, позивач, 27.08.2014 року звернувся до Довгинцівського районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою, що невстановлена особа оформила від його імені в ПАТ «ВТБ Банк» кредитний договір № R3B від 14.01.2014 року, внаслідок чого по даному факту внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002320 від 29.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1,2 ст. 190 КК України. На 30.11.2020 року з нього, позивача стягнуто на користь відповідача: 1758,05 +300,00+455,34+151,78= 2665,17 грн. Вважає, що зазначені обставини повністю виключають безспірність наявного боргу, а тому слід визнати виконавчий напис, вчинений 10.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Наталією Станіславівною таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання заяви не надав, відзив на позов у встановлений судом строк не подав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи за відсутності заперечень з боку позивача.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: заява про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 10-12), витяг з кримінального провадження (а.с. 13), повідомлення (а.с. 14), лист- попередження (а.с. 15), відповідь на лист-попередження (а.с. 16), письмова вимога (а.с. 17), лист від приватного виконавця (а.с. 18), постанова (а.с. 19), відповіді КРУП ВП №1 (а.с. 51,52) .

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогамист.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: заяву про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 10-12), витяг з кримінального провадження (а.с. 13), так які ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги.

Суд вважає належними доказами: повідомлення (а.с. 14), лист-попередження (а.с. 15), відповідь на лист-попередження (а.с. 16), письмову вимогу (а.с. 17), лист від приватного виконавця (а.с. 18), постанову (а.с. 19), так як ці докази містять інформацію, що стосується предмету доказування, а саме, що відносно ОСОБА_1 вчинено виконавчий напис про стягнення з нього, як позичальника, кредитної заборгованості.

Суд, відповідно до с.78 ЦПК України вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

06.03.2014 року позивачем до Довгинцівського районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області була подана заява про відкриття кримінального провадження стосовно невідомої йому особи, яка викрала у нього паспорт. Заява була зареєстрована в ЖЕО №1990 від 06.03.2014 року.

Згідно постанови приватного виконавця Куземченко А.С. від 22.10.2020 року про примусове виконання виконавчого напису № 30337 від 10.12.2019 року, останній пропонує стягнути суму боргу в розмірі 18 966,25 грн., основну винагороду в сумі 1896,62 грн. та витрати на проведення дій в сумі 300, 00 грн. Всього на суму у розмірі 21 162,87 грн., з якою позивач не згоден, бо не укладав даний кредитний договір з ПАТ. Станом на 30.11.2020 року з позивача стягнуто на користь відповідача 2665,17 грн.

Позивач заперечує про укладення саме кредитного договору №R3В від 14.01.2014 року, укладеного між ним позивачем та ПАТ, та заперечує наявність будь-якої заборгованості, тобто не визнає зазначений розмір заборгованості 18966,25 грн., тому що з 2014 року його паспорт було викрадено і стороння людина підробивши його фото на паспорті отримала кредити в багатьох банках України.

28.08.2014 року була внесена заява до ЄРДР за номером кримінального провадження №0002320, за правовою кваліфікацією ст. 358 ч.4 КК України.

Вказані обставини встановлено судом на підставі наступних доказів: заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 10-12), витяг з кримінального провадження (а.с. 13), повідомлення (а.с. 14), листа - попередження (а.с. 15), відповіді на лист-попередження (а.с. 16), письмової вимоги (а.с. 17), листа від приватного виконавця (а.с. 18), постанови (а.с. 19), відповіді КРУП ВП №1 (а.с. 51,52).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України, Законами України «Про нотаріат».

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як слідує зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Вчинення виконавчих написів щодо стягнення заборгованості за рахунок предмета застави регламентується ст.ст.18, 589-592 ЦК України, ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі за текстом Порядок), п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Положеннями ч.1ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів с.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так саме має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судовим розглядом встановлено, що згідно постанови приватного виконавця Куземченко А.С. від 22.10.2020 року про примусове виконання виконавчого напису № 30337 від 10.12.2019 року, останній пропонує стягнути суму боргу в розмірі 18 966,25 грн., основну винагороду в сумі 1896,62 грн. та витрати на проведення дій в сумі 300, 00 грн., усього 21 162,87 грн., з якою позивач не згоден, бо не укладав даний кредитний договір з ПАТ.

06.03.2014 року позивачем до Довгинцівського районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області була подана заява про відкриття кримінального провадження стосовно невідомої йому особи, яка викрала у нього паспорт. Заява була зареєстрована в ЖЕО №1990 від 06.03.2014 року та 28.08.2014 року була внесена заява до ЄРДР за номером кримінального провадження №0002320, за ознаками ст. 358 ч.4 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не встановлено. 20.02.20187 року кримінальне провадження №0002320 від 28.04.2014 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові у справі №6-887цс17 від 5 липня 2017 року, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй правовій позиції, викладеній в постанові від 6-887цс17 від 05.07.2017 року, захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Як встановлено судом, виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та за відсутності документів, які підтверджують заборгованість боржника. В судовому засіданні також не здобуто доказів, які б підтверджували заборгованість боржника, тобто позивача.

Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності, відповідач не скористався.

Оспорюваний виконавчий напис не містить посилань на докази направлення відповідачем на адресу позивача вимоги про усунення порушень в добровільному порядку, її отримання позивачем, він не містить відомостей про надання нотаріусу стягувачем засвідченої виписки з особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості в підтвердження дійсності та безспірності заявленого розміру заборгованості, надання якої відповідно до п.п.1, 2 Переліку є обов`язковим.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед фінансовою установою, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, суд приходить до переконання, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судом встановлено, що станом на 30.11.2020 року з позивача на підставі вказаного виконавчого напису, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, стягнуто на користь відповідача 2665,17 грн. Ці стягнення, на переконання суду, вчиненні без достатньої правової підстави, а тому підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Отже, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, без дотримання порядку врегулювання питання погашення заборгованості до звернення стягнення на предмет застави та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком, у зв`язку з чим цей напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернувся до суду за захистом свого права.

Також суд враховує, що задоволення позову буду відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., а також розмір суми стягнутої з ОСОБА_1 за постановою приватного виконавця Куземченко А.С. від 22.10.2020 року в сумі 2 665,17 грн.

Керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.2, 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 158, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, офіс 301) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30337, вчинений приватним нотаріусом Хара Наталією Станіславівною від 10.12.2019 р. щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію і інші доходи ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛАНД» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, офіс 301) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. та розмір суми стягнутої з ОСОБА_1 за постановою приватного виконавця Куземченко Андрія Сергійовича від 22.10.2020 р. (виконавче провадження №60923043) 2665,17 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов