Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2330/20

Провадження № 2/126/200/2021

"13" грудня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , збільшивши свої позовні вимоги, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову посилаються на те, що вони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 (що підтверджується копією технічного паспорту на будинок та витягом про реєстрацію права власності на спадкове майно).

21 вересня 2020 року з вини відповідача сталась ДТП, внаслідок якої ОСОБА_3 трактором Massey Ferguson, який належить ФГ «Кидрасівське», не впоравшись із керуванням, допустив зіткнення з належним їм будинком, внаслідок чого наніс значні пошкодження будівлі літньої кухні, а саме: повалив стіну, піддашок, стелю, повністю поламав вікно, пошкодив піч та опалювальну плиту, огорожу з металевої сітки та три стовпчики.

Того ж дня відносно ОСОБА_3 працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 461119 за порушення правил дорожнього руху, який направлено до Бершадського районного суду на розгляд.

Своїми діями ОСОБА_3 наніс їм значний збиток та заподіяв не лише матеріальну, але й моральну шкоду, оскільки внаслідок перенесеної конфліктної ситуації вони зазнали значного душевного хвилювання, сильного нервового стресу та вимушені докладати додаткових зусиль для організації свого побуту у зв`язку зі значним пошкодженням літньої кухні та всіх опалювальних споруд, якими вони регулярно користуються.

Крім того, маючи мінімальні доходи, вони не планували сімейний бюджет на судові витрати та на ремонт, тому змушені позичати кошти, внаслідок чого переживають тривогу, дратівливість, безсоння, знижений настрій, що позначається на її поганому самопочутті.

Відповідач не тільки відмовляється відшкодувати завдані збитки, а й погрожує та принижує їх перед односельчанами та сусідами, що також негативно впливає на їхній настрій та здоров`я. Моральну шкоду вони оцінюють в 20000 грн..

На їхні неодноразові звернення про добровільне відшкодування

завданих збитків не реагує, тому вони змушені звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Враховуючи наведене, просили суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі визначеному будівельно-технічною експертизою, тобто 18871 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 гривень та судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 2945 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., а також усі витрати пов`язані із проведенням судової будівельно-технічної експертизи, що в свою чергу складається із витрат на проведення експертного дослідження в сумі 3600 грн. та транспортних витрат на доставку експерта до місця проведення експертизи в сумі 1600 грн..

16.11.2021 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшло заперечення щодо заяви про збільшення позовних вимог, а саме в частині стягнення з нього витрат на доставку експерта в розмірі 1600 грн., оскільки вказує, що у вартість експертного дослідження приїзд експерта входить.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачів - адвокат Мазур С.М. підтримали збільшені позовні вимоги та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивачів встановленого експертним дослідженням розміру майнової шкоди в розмірі 18871 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 3600 грн.. Щодо відшкодування позивачам моральної шкоди та стягнення з нього витрат на доставку експерта, позовні вимоги не визнав, зазначив їх необгрунтованість. Додатково пояснив, що намагався в позасудовому порядку відшкодувати завдані позивачам збитки, пропонував власними силами полагодити літню кухню та огорожу, проте останні на його пропозицію не погодилися та вирішили звернутися до суду. Просить стягнути на його користь солідарно з позивачів витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн..

Представник відповідача - адвокат Горелова Л.Г. в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ст. 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією технічного паспорту на будинок та витягом про реєстрацію права власності на спадкове майно.

21.09.2020 року з вини відповідача сталась ДТП, внаслідок якої ОСОБА_3 трактором Massey Ferguson, який належить ФГ «Кидрасівське», не впоравшись із керуванням, допустив зіткнення з належним їм будинком, внаслідок чого наніс пошкодження будівлі літньої кухні, а саме: повалив стіну, піддашок, стелю, повністю поламав вікно, пошкодив піч та опалювальну плиту, огорожу з металевої сітки та три стовпчики.

Того ж дня відносно ОСОБА_3 працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 461119 за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 461119 від 21.09.2020, 21.09.2020 о 19 год. 00 хв. в с. Кидрасівка на своїй присадибній ділянці по вул. Ковальчука ОСОБА_3 керуючи трактором д.н.з НОМЕР_1 не впорався з керуванням і допустив зіткнення з будинком, розташованим по АДРЕСА_1 .

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 24.11.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. в дохід держави.

Відповідно до звіту експерта ОСОБА_9 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи за № 718 від 10.08.2021 року, встановлено, що об`єктом нерухомого майна є літня кухня, розташована за адресою: АДРЕСА_1 і на час проведення дослідження стан аварійний. Пошкодження об`єкта - літньої кухні виникли внаслідок механічного впливу. Вартість ремонтно-будівельних (відновлюваних) робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкодження унаслідок механічного впливу на будівлю на час проведення дослідження становить 18871(вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят одну) гривню.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідачем та його представником факт спричинених матеріальних збитків позивачам не спростовується, їхній розмір, встановлений висновком будівельно-технічної експертизи не заперечується, будь-якого іншого розрахунку вартості спричиненої позивачам шкоди не надано.

Таким чином, враховуючи те, що розмір матеріальної шкоди спричинений позивачам не відшкодовано до цього часу, матеріальна шкода у розмірі 18871 гривень підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь позивачів в повному розмірі.

Крім матеріальних збитків позивачі вказують, що їм завдано моральної шкоди, яка виражається в душевних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок пошкодження їхнього майна. Їм прийшлося немало нервувати через те, що відповідач після ДТП не вжив жодних заходів до того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки. Також вони вимушені докладати додаткових зусиль для організації свого побуту у зв`язку зі значним пошкодженням літньої кухні та всіх опалювальних споруд, якими вони регулярно користуються. Зазначають, що моральні страждання можуть бути повною мірою компенсовані їм в матеріальному виді. Сума, стягнена з відповідача, допоможе компенсувати заподіяну їм моральну шкоду, яку, з урахуванням характеру й обсягу заподіяних страждань вони оцінюють в 20000 гривень.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України: «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду».

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12 та 81 ЦПК України.

Позивачі посилаються на те, що зазнали душевних страждань через пошкодження їхнього майна, чим заподіяно їм моральну шкоду, розмір якої ними оцінено в 20000 грн..

Вважають, що саме ці кошти має відшкодувати ОСОБА_3 як компенсацію заподіяної позивачам моральної шкоди.

Разом з тим, вимога щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн. носить загальний характер і не містить жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди щодо кожного позивача.

Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи № 6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Позивачами не доведено завдання їм моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, оскільки факт завдання позивачам моральної шкоди в результаті винних дій відповідача є необґрунтованими, суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Крім того, обидві сторони заявили вимоги щодо стягнення з іншої сторони на свою користь понесені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До закінчення розгляду справи по суті представник позивача та представник відповідача подали докази про витрати, які понесли сторони у зв`язку з розглядом справи.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачами на підтвердження понесених витрат було надано договір, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Мазур С.М. про надання правничої допомоги від 01.10.2020 року, ордер Серія ВН № 025292 01.10.2020 року, також надано розрахунок витрат на професійну допомогу від 20.10.2020 року, квитанцію про суму сплаченого гонорару № 108 від 20.10.2020 року на суму 4000 грн..

Таким чином, з огляду на приписи ЦПК України, вказані документи є належним документальним підтвердженням розміру понесених позивачами витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано витяг з договору укладений між ним та адвокатом Гореловою Л.Г. про надання правничої допомоги від 03.03.2021 року, також надано розрахунок витрат на професійну допомогу від 12.11.2021 року, квитанцію про суму сплаченого гонорару № 15 від 03.03.2021 року на суму 4000 грн..

Проаналізувавши та оцінивши надані відповідачем документи, суд дійшов висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, оскільки вартість наданих адвокатом послуг, зокрема, таких як: юридична консультація та вивчення останніх рішень судової практики є завищеними. Крім того, не відповідають дійсності і зазначення адвокатом часу затраченого на участь у судових засіданнях, оскільки з журналів судових засідань встановлено, що адвокат Горелова Л.Г. приймала участь лише в двох судових засіданнях.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з позивачів витрат у заявленій сумі буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку до висновку про зменшення судових витрат до 1500 грн..

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , задоволено частково на суму 18871 грн., що становить 49 % від заявленої ціни позову, а тому з відповідача на користь позивачів слід стягнути у рівних частинах документально підтвердженні судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 1960 грн. (4000*49%) витрат на професійну правничу допомогу; 1443 (2945*49%) грн. сплаченого судового збору.

Також, у відповідному пропорційному співвідношенні підлягають стягненню з позивачів на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 765 грн. (1500*51%).

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд вважає, що витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3600 гривень підлягають повному відшкодуванню з відповідача на користь позивачів, оскільки стосуються безпосередньо їхніх майнових вимог та документально підтвердженні Рахунком виставленим експертом Бінєвським № БТЕ-716-21/07/21 від 21.07.2021 року та копією квитанції № 10 від 18.08.2021 року про сплату ОСОБА_1 зазначених коштів за проведення експертного дослідження.

Щодо транспортних витрат на доставку експерта до місця проведення експертизи в сумі 1600 грн., вони задоволенню не підлягають, оскільки не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.

Отже всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284, 289 ЦПК України; 15, 23, 280, 1166, 1167 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у рівних частинах матеріальну шкоду в сумі 18871 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у рівних частинах витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3600 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у рівних частинах витрати на правничу допомогу в сумі 1960 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в рівних частинах витрати зі сплати судового збору в сумі 1443 грн..

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 765 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2021 року.

Суддя О. Г. Рудь