Справа № 151/80/21
Провадження № 2/151/87/21
Рішення

іменем України

27 травня 2021 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: судді Моцного В.С.

з участю секретаря Добровольської М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу №151/80/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 16.01.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 16.01.2020 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 січня 2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики (далі-договір), відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця у власність кошти врозмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, що на день передачі грошей за домовленістю сторін відповідала еквівалентові суми 7000 (сім тисяч) доларів США, що також підтверджується розпискою від 16.01.2020 року підписаною відповідачем власноруч.

Пунктом 2 зазначеного договору передбачено, що сторони за цим договором домовились про те, що: а) договір позики є безпроцентним; б)остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31 липня 2020 року. При цьому, повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 7000 (сім тисяч) доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день передачі грошей; в) виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою за місцем проживання позикодавця, або за іншою адресою вказаною позикодавцем.

Згідно пункту 4 даного договору , при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 31 липня 2020 року) позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством та вимагати повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків від простроченої суми. Пунктом 6 договору зазначено, що після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику розписку про одержання грошей. Без розписки, борг вважається таким, що не повернутий.

У договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті - доларах США, тому сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається, за офіційним курсом долара США (інший порядок її визначення не встановлений договором або нормативно-правовим актом). Відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.02.2021 року 1 (один) долар США складає 27,6426 гривні, а тому сума основного боргу станом на 10.02.2021 року становить 193 498 грн. 20 коп.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прострочена сума заборгованості становить 7000 доларів США. Тому, відповідач, крім простроченої суми, має сплатити 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 177,16 доларів США: а саме - 153 дні у 2020 році (з 01.08.2020 року до 31.12.2020 року) -153,57 доларів США; 41 день у 2021 році (з 01.01.2021 року до 10.02.2021 року) - 23,59 доларів США, тобто 3% річних від простроченої суми, що за курсом 27,6426 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.02.2021 року складає 4897 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень 16 копійок. Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з ОСОБА_2 вищевказану заборгованість і судові витрати.

27.05.2021 року представник відповідача адвокат Величко В.П. подав до суду відзив на позов, вважаючи його безпідставним, необгрунтованим, а обставини справи перекрученими позивачем на власний розсуд та пояснив, що 25 червня 2019 року між сторонами по справі було зареєстровано ТОВ "ВІЛЛА МІЛК ГРУП". Відповідно до переліку засновників юридичної особи, розмір частки внеску до статутного фонду у позивача складає 50%, а відповідач має розмір частки внеску до статутного фонду у розмірі 25%. В процесі роботи ТОВ потрібні були кошти для організації його подальшої діяльності. Відповідач запропонував позивачу додатково вкласти кошти у товариство. Однак, позивач відмовився додатково виділяти кошти на діяльність товариства та наполіг на тому, щоб відповідач взяв у нього кошти на подальшу життєдіяльність спільного товариства під розписку. Відповідачу не залишалось нічого, окрім як написати розписку на отримання коштів на інвестування спільного товариства. В той же день, отриманими коштами від позивача, відповідач повністю розрахувався за оренду зазначеного приміщення. Разом з тим, сторони усно домовились між собою, що кошти відповідач поверне, коли з`явиться така можливість та позивач обіцяв розбити повернення коштів на два роки, але обіцянки не стримав і звернувся до суду з відповідним позовом. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі з підстав викладених у ньому, просить задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Величко В.П. в судове засідання призначене в режимі відеоконференції на 27.05.2021 року з приміщення Дарницького районного суду міста Києва не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 26.05.2021 року о 16:06:15.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Судом установлено, що 16 січня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у власність кошти врозмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, що на день передачі грошей за домовленістю сторін відповідала еквівалентові суми 7000 (сім тисяч) доларів США, що також підтверджується розпискою від 16.01.2020 року підписаною відповідачем власноруч.

Відповідно до ч.2 зазначеного договору сторони домовились про те, що: а) договір позики є безпроцентним; б)остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31 липня 2020 року. При цьому, повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 7000 (сім тисяч) доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день передачі грошей; в) виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою за місцем проживання позикодавця, або за іншою адресою вказаною позикодавцем.

Частиною 4 даного договору зазначено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 31 липня 2020 року) позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і в порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків від простроченої суми.

Пунктом 6 зазначеного договору передбачено, що після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику розписку про одержання грошей. Без розписки, борг вважається таким, що не повернутий.

Станом на день подачі позову до суду, а саме 11.02.2021 року, відповідач борг не повернув та на неодноразові звернення позивача повернути кошти не реагує, чим порушує виконання свого зобов`язання.

Частиною 1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою даної статті зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Норми ст.ст. 509, 623, 625 ЦК України зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Також, ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором позики. Даний договір містить умови про отримання відповідачем коштів у позивача із зобов`язанням їх повернення, визначення строку повернення та дати отримання коштів, що підтверджується підписом ОСОБА_2 ..

При цьому, зважаючи на реальний характер договору позики, вказаний договір підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику, що додатково підтверджується розпискою наданою позичальником.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до якого зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач досі не виконав умови договору позики від 16.01.2020 року, зокрема, не повернув суму боргу в розмірі 7000 доларів США, яка станом на 10.02.2021 року становить 193 498 грн. 20 коп. і визначена відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.02.2021 року 1 (один) долар США складає 27,6426 гривні та підлягає стягненню з відповідача.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з розрахунком 3 % річних від простроченої суми наданим позивачем та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних від простроченої суми за порушення виконання зобов`язання по вказаному договору позики від 16.01.2020 року в розмірі 177,16 доларів США: а саме - 153 дні у 2020 році (з 01.08.2020 року до 31.12.2020 року) -153,57 доларів США; 41 день у 2021 році (з 01.01.2021 року до 10.02.2021 року) - 23,59 доларів США, тобто 3% річних від простроченої суми, що за курсом 27,6426 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.02.2021 року складає 4897 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень 16 копійок.

При цьому, не визнання позову представником відповідача адвокатом Величком В.П. та наданий ним відзив, не підтверджується ніякими належними або допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 198 395 (сто дев`яносто вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) гривень 36 копійок.

Як вбачається із квитанції ПриватБанку №0.0..1 від 10.02.2021 року позивачем при зверненні з позовом до суду сплочено судовий збір в розмірі 2975 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 73 копійки.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи ціна позову становить 198 395 (сто дев`яносто вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) гривень 36 копійок, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 1983 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят три) гривні 95 копійок, що становить 1 відсоток від ціни позову.

Керуючись ст.ст. 10-13, 19, 76-80, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 510, 524-527, 530, 533, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_2 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) борг у розмірі 198 395 (сто дев`яносто вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) гривень 36 копійок за договором позики від 16 січня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_2 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1983 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят три) гривні 95 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 червня 2021 року.

Суддя В.С.Моцний