Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Кристина Адіківна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 08.09.2015, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області зроблено актовий запис №451, видано свідоцтво серія НОМЕР_1 , та визначити місце проживання спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що у них з відповідачем різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. Шлюбні відносини подружжя фактично припинились, спільне господарство не ведеться. Позивачка вважає, що збереження шлюбу та примирення є неможливим.

Позивачка також просить залишити їх спільних дітей проживати з нею, посилаючись на те, що вона створила всі необхідні матеріальні та побутові умови для фізичного, духовного та морального розвитку, навчання дітей. Крім того, діти такого віку потребують опіки та догляду зі сторони матері.

Ухвалою суду від 27.09.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача, адвокат Васильчук Л.Б., 12.10.2021, подала клопотання про відмову у відкритті провадження у справі, посилаючись на те, що Іршавським районним судом вже розглядається цивільна справа №301/2571/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, провадження у якій було відкрито відповідно до ухвали Іршавського районного суду від 14.09.2021.

22.10.2021 представник відповідача подала клопотання про закриття провадження у справі з наведених у клопотанні від 12.10.2021 мотивів, враховуючи, що провадження у даній справі вже відкрито.

29.11.2021 представник відповідача подала клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу у зв`язку з прийняттям 15.11.2021 рішення Іршавським районним судом про розірвання шлюбу.

Також представником відповідача 29.11.2021 подано зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання спільних неповнолітніх дітей з батьком. Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом мотивує тим, що є вчителем і якнайкраще вміє знайти підхід до дитини. За місцем роботи має позитивну характеристику як педагог. Робочий графік дозволяє достатньо часу приділити піклуванню та вихованню дітей.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: служба у справах дітей Ужгородської міської ради, подала клопотання про розгляд справи без їх участі у зв`язку з карантинними заходами з метою недопущення поширенню коронавірусу. При прийнятті рішення просить суд максимально врахувати інтереси дитини.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, разом з тим остання подала клопотання в якому просить здійснювати розгляд справи без їх участі, просить позов в частині визначення місця проживання дітей задоволити, не заперечує проти клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині вимог про розірвання шлюбу, у зв`язку з тим, що є рішення суду за тими самими вимогами, яке набрало законної сили.

Відповідач та його представник також у судове засідання не з`явились, разом з тим остання подали клопотання в якому просить здійснювати розгляд справи без їх участі. Просить закрити провадження у справі в частині вимог про розірвання шлюбу з мотивів, викладених у клопотанні, а в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей відповідач позов визнав в повному обсязі. Також просить залишити без розгляду зустрічний позов.

Оскільки відповідач визнав позов, суд за результатами підготовчого провадження, відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, ухвалює рішення.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу та заявленого клопотання про закриття провадження у справі в цій частині позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.255ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно із Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової визначеності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області №301/2571/21 від 15.11.2021 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу позов задоволено повністю, розірвано шлюб, укладений ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №451.

Тобто у справі №301/2571/21 та у даній справі сторони, предмет та підстави позовів (в частині вимог про розірвання шлюбу) є тотожними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання шлюбу.

Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі статтею 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з положеннями частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що також закріплено в ст.141 СК України та Конвенції про права дитини.

Крім цього, слід зауважити, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю необмежений у своєму правах на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Суд також враховує позицію відповідача, який визнав позов і не заперечував проти проживання спільних дітей із позивачкою.

Аналізуючи наведене, беручи до уваги те, що матір`ю малолітніх дітей створено належні матеріальні та побутові умови для їх фізичного, духовного та морального розвитку, навчання, діти після розірвання шлюбу між сторонами залишилися проживати з матір`ю, а також висновок органу опіки та піклування, позицію батька відповідача у справі, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з нею.

Щодо заяви про залишення зустрічного позову без розгляду.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, оскільки представником заявника у добровільному порядку заявлено прохання про залишення зустрічного позову без розгляду і це не порушує жодних прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за необхідне на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання спільних неповнолітніх дітей з батьком - залишити без розгляду.

Щодо розподілу судових витрат.

У зв`язку із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання шлюбу позивачу підлягає поверненню з державного бюджету сплачений ним судовий збір у сумі 908грн.

Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 908 грн. судового збору, а тому позивачу слід повернути з державного бюджету 454 грн. - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 454 грн. судового збору.

На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 160, 161, Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Кристина Адіківна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей задовольнити частково.

Провадження у справі в частині вимог про розірвання шлюбу закрити.

Неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 28.09.2016 складено відповідний актовий запис №35, видане повторно свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 24.06.2021 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 28.11.2018 складено відповідний актовий запис №22, видане повторно свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 24.06.2021, - залишити проживати з матір`ю, ОСОБА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, - залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 1362грн. (одну тисячу триста шістдесят дві гривні) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 (місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради (м.Ужгород, пл. Поштова, 3, ).

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник