ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 червня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/633/21

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1018/21

Чернігівський апеляційний суд у складі: головуючого судді - Губар В.С., суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверський край» на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверський край», третя особа Менська міська рада, про розірвання договору оренди землі у зв`язку з несплатою орендної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Сіверський край», третя особа Менська міська рада, про розірвання договору оренди землі у зв`язку з несплатою орендної плати прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

03 червня 2021 року згідно конверту керівник ТОВ «Сіверський край» Галушка М.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2021 року про відкриття провадження у справі як таку, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги керівник ТОВ «Сіверський край» Галушка М.В. посилається на те, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем договорів оренди землі, предметом яких є земельні ділянки з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і використовуються в господарській діяльності товариства. Тому вважає, що оскільки позовні вимоги стосуються розірвання договору оренди землі, а отже предметом спору є нерухоме майно, тому позов повинен розглядатись за правилами виключної підсудності, встановленими ч. 3 ст. 30 ГПК України, а не в порядку цивільного судочинства.

Проте, апеляційне провадження у цій справі не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством України реалізація права на апеляційне оскарження особою, яка звертається з апеляційною скаргою, передбачає виконання певних вимог щодо порядку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього кодексу.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 353 ЦПК України є вичерпним.

У цьому переліку відсутня ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі.

Як убачається з матеріалів справи, заявник оскаржує ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Сіверський край», третя особа Менська міська рада, про розірвання договору оренди землі у зв`язку з несплатою орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Тому вказана апеляційна скарга ТОВ «Сіверський край» на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2021 року у справі не може бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 353, 357 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверський край» на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверський край», третя особа Менська міська рада, про розірвання договору оренди землі у зв`язку з несплатою орендної плати повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіверський край» надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: