Справа № 308/3419/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.,

за участі секретаря судових засідань Чейпеш В.В.,

за участі:

скаржника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Хрипта О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгороді скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О., про скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника ,-

встановив:

19.03.2021 скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії органу державної виконавчої служби в частині накладення арешту на кошти боржника, в якій просить скасувати постанову про накладення арешту коштів боржника, як такий, що накладений на соціальний рахунок, на який останній отримує пенсію.

Вказана скарга обґрунтована тим, що 11-12 березня 2021 року при спробі отримати кошти у банкоматі транзакція виявилася невдалою, а працівники повідомили ОСОБА_1 , що виконавцем постановлено накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках: та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Вказує, що йому невідомо про виконавче провадження відкрите щодо нього, жодних документів по виконавчих провадженнях йому не було надано, пізніше зв`язався з виконавцем та отримав постанову через електронну пошту. Однак зазначає, що вважає дії виконавця в частині накладення арешту на рахунки такими, що суперечить закону, оскілки пенсія є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 , після арешту рахунків він втратив засоби до існування.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені в скарзі вимоги підтримав, просив зняти арешт з рахунків, накладених приватним виконавцем, оскільки позбавлений засобів, необхідних для підтримання життєдіяльності.

Суб`єкт, дії якого оскаржуються, а саме приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О., в су домову засіданні відносно задоволення скарги заперечував, посилаючи на мотиви викладені у письмовому запереченні.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64163364 від 22.01.2021року, доданих до скарги, на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. перебуває виконавчий лист №2п- 7084/10 виданий 21.01.2011 року Ужгородським міськрайонним судом, стягувачем за яким значиться Кредитна Спілка «Хосен», боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА від 12.06.2020 №171 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та йому з 20.04.2019 року й довічно призначено соціальну допомогу особам, які досягли 63 років у сумі 1638 грн.

Згідно з вимог ч.1 ст.69 ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» передбачено право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (далі - соціальна допомога)мають особи, що одночасно відповідають таким умовам, зокрема чоловіки, які досягли 63 років, та жінки - 58 років і не мають права на пенсію відповідно до законодавства або визнані інвалідами в установленому порядку.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Отже, накладення арешту на рахунки боржника ОСОБА_1 , зокрема на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Укргазбанк», який відкритий як соціальний рахунок та належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 та на який здійснюються соціальні виплати особі, яка досягла віку 63 років, призводить до порушення конституційних прав скаржника та позбавлення його коштів на існування.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тож, суд приходить до висновку, що накладений арешт зокрема на рахунок, який використовуються ОСОБА_1 для зарахування соціальних виплат, позбавляє його джерел до існування та порушує його право на соціальний захист, при цьому законодавцем встановлено особливий порядок відрахувань з таких.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що надані скаржником докази в підтвердження обставин, викладених у скарзі, є належними, допустимими, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної скарги та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. скасувати постанову від 22.01.2021 року про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 64163364.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.19,43 Конституції України, ст.ст.12, 13,80, 81, 89, 175, 260, 447-451 ЦПК України, ст.1, 18, 52, 59,70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О., про скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника задовольнити.

Скасувати постанову від 22.01.2021 року про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 64163364.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний текст ухвали складений 14 червня 2021 року.

Суддя К.С.Дегтяренко