Троїцький районний суд Луганської області
Провадження № 2/433/268/21
УХВАЛА

14.06.2021 року

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.С., розглянувши матеріали позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 01 червня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

07 червня 2021 року засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Вивчивши подану заяву, суд приходить до такого висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Частиною 2 ст. 64 ЦПК України визначено, що обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частинами 3 та 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Частинами 1 та 2 статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Аналіз вказаних норм свідчить, що представник, у тому числі і адвокат, який має повноваження на введення справи у суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, і зазначення конкретних дій, які має право вчиняти представник, діючі норми не передбачають.

При цьому, вищезазначені норми передбачають, що саме обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії повинні бути зазначені у договорі про надання правової допомоги, а у подальшому у ордері, який видається на підставі договору.

При цьому, сутність та правова природа загально цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Згідно частини 3 статті 244 Цивільного кодексу України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Частиною 1 статті 245 Цивільного кодексу України встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Згідно статті 246 Цивільного кодексу України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

На підтвердження повноважень як представника ОСОБА_1 адвокатом Котлубовською І.В. до заяви додана довіреність.

Однак, суд вважає, що вказана довіреність не містить всіх необхідних реквізитів, зокрема: місце складання (підписання), прізвище, ім`я, по батькові довірителя , місце проживання (місцезнаходження) представника та особи, яку представляють, тощо, у зв`язку із чим повноваження представника відповідача ОСОБА_1 не підтверджені належним чином.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови ОСОБА_2 у задоволенні заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Певна