Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6774/20 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Галацевич ОМ.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в м.Житомирі цивільну справу №295/6774/20 за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року Акціонерне товариство «Мегабанк» звернулось до суду з даним позовом, в якому зазначено, що 4 жовтня 2017 року між АТ "Мегабанк" та ОСОБА_1 укладений договір, згідно з яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 112107 грн. 62 коп., зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами, строком до 2 жовтня 2020 року.

Договором передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови договору та своєчасно не сплачувала кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом й відсотками, станом на 8 липня 2019 року виникла заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 157630 грн. 42 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту у сумі 88568 грн. 93 коп., заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 4627 грн. 74 коп., 14013 грн. 45 коп. комісійних нарахувань, а також 50420 грн. штрафу.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь 157630 грн. 42 коп.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 липня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ Мегабанк заборгованість за кредитним договором №163-010-850-2-17-Г від 4 жовтня 2017 року у розмірі 157630 грн. 42 коп. та 2364 грн. 46 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з неї на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 91753 грн. 29 коп., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту у сумі 85610 грн. 33 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 97 грн.61 коп. та комісійні нарахування у сумі 6045 грн. 35 коп.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не отримувала копію позовної заяви у даній справі. Суд також не направив їй копію ухвали про відкриття провадження, внаслідок чого вона була позбавлена можливості скористатися своїми процесуальними правами, зокрема, звернутися до суду із заявою про застосування строку позовної давності та надати докази на спростування позовних вимог.

При вирішенні спору суд залишив поза увагою ту обставину, що відповідно до умов договору у разі порушення сплати чергових щомісячних платежів та комісійної винагороди понад 90 днів кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, а процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,1% річних. Остання сплата була здійснена нею 17 липня 2018 року, у подальшому, до 28 вересня 2018 року, протягом 90 днів, інші платежі не надходили. Таким чином, позивач з 29 вересня 2018 року повинен був нараховувати відсотки у розмірі 0,1 % річних. Однак, така відсоткова ставка була застосована банком лише з 3 грудня 2018 року. Отже, загальний розмір заборгованості за відсотками становить 97 грн.61 коп.

Окрім того, умовами договору передбачено, що у разі порушення строків сплати щомісячних платежів понад 90 днів кредитодавець припиняє нарахування комісійної винагороди. Враховуючи вищезазначене, з 29 вересня 2018 року банк повинен був припинити нарахування щомісячної комісії. Отже, залишок несплаченої комісії становить 6045 грн. 35 коп.

Також ОСОБА_1 вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення 50420 грн. 30 коп. штрафу слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Вказані обставини підтверджуються змістом експертного висновку№113 від 29 березня 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з натупного.

В судовому засіданні встановлено, що 4 жовтня 2017 року між АТ Мегабанк та ОСОБА_1 4 жовтня 2017 року укладений кредитний договір №163-010-850-2-17-Г, відповідно до якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 112107 грн. 62 коп., зі сплатою 15% річних за користування кредитом, а також щомісячної комісійної винагороди у розмірі 2,5 % від суми кредиту.

Договором також передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами.

Відповідно до пункту 2.11 договору процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний у пункті 2.2 договору, становить 0,1% річних.

Пунктом 4.4 кредитного договору визначено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі, встановленому в пункті 2.11 цього договору, а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди позичальник сплачує штраф у розмірі, передбаченому пунктом 6.3 цього договору.

Відповідно до пункту 6.3 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав суду розрахунок, у якому міститься інформація про те, що з липня 2018 року ОСОБА_1 не сплачує вчасно та у повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого станом на 8 липня 2019 року виникла заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 157630 грн. 42 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту у сумі 88568 грн. 93 коп., заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 4627 грн. 74 коп., 14013 грн. 45 коп. комісійних нарахувань, а також 50420 грн. штрафу.

Матеріали справи також свідчать, що 7 травня 2019 року позивач направив ОСОБА_1 письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за вказаним кредитним договором протягом семи календарних днів. Зазначена вимога була отримана відповідачкою 21 травня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 19 Закону України Про споживче кредитування у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2)у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 надала суду висновок судового експерта Блажинської Т.О. Вказана експертиза була проведена 29 березня 2021 року за заявою відповідачки з метою документального підтвердження заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором у вказаній цивільній справі. У висновку зазначено, що експерт Блажинська Т.О. попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України.

Враховуючи положення статті 19 Закону України Про споживче кредитування та дослідивши зміст укладеного між сторонами кредитного договору, а також наданий позивачем розрахунок, судовий експерт дійшла висновку про те, розмір заборгованості за кредитом становить 85610 грн. 33 коп.

Окрім того, з огляду на зміст пункту 4.4 кредитного договору, та виходячи з того, що остання сплата ануїтетного платежу була здійснена 17 липня 2018 року й протягом 90 днів відповідачка не сплачувала кошти на погашення боргу, судовий експерт у своєму висновку зазначила, що заборгованість за відсотками становить 97 грн. 61 коп., а борг зі сплати щомісячних комісійних нарахувань визначений у сумі 6045 грн. 35 коп.

Відповідно до положень частини 1 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок ( частина 5 статті 106 ЦПК України).

Отже, законодавством передбачена можливість проведення експертизи не тільки за ухвалою суду, а і на замовлення учасника справи.

Вказаний експертний висновок є належним доказом у даній справі та відповідає вимогам статті 106 ЦПК України. Експертиза проведена судовим експертом Блажинською Т.О., яка має вищу економічну освіту, стаж експертної роботи 15 років та кваліфікацію експерта за спеціальністю 11.1 Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку та звітності( свідоцтво №1590 про присвоєння кваліфікації судового експерта, видане Міністерством юстиції України, термін дії свідоцтва до 6 листопада 2023 року).

У суду відсутні підстави ставити під сумнів належність та допустимість вказаного експертного висновку. Доказів на спростування цього доказу суду не надано.

Вказаний експертний висновок був наданий ОСОБА_1 на стадії апеляційного перегляду.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вказана справа розглянута судом першої інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі від 10 червня 2020 року разом із копією позовної заяви АТ Мегабанк з додатками. Поштовий конверт із зазначеними документами повернувся до суду із відмітками про причини невручення: адресат відсутній за вказаною адресою та за закінченням терміну зберігання.

Оскільки працівником поштового відділення одночасно вказано дві причини невручення кореспонденції адресату, одна з яких за закінченням терміну зберігання, колегія суддів приходить до висновку про наявність поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 подати до суду першої інстанції експертний висновок, оскільки вона не отримала копію позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження у даній справі.

Вказані обставини також позбавили можливості ОСОБА_1 звернутися до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У постанові від 17 квітня 2018 року ( справа №200/11343/14-ц) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції вправі розглядати заяву про застосування строку позовної давності лише за умови порушення судом норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, внаслідок чого останній був позбавлений можливості брати участь у судовому розгляді.

Враховуючи вищезазначене, при вирішенні даного спору колегія суддів бере до уваги заяву ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна даність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначено вище, остання сплата щомісячного платежу була здійснена 17 липня 2018 року. В подальшому мало місце порушення строків сплати ануїтетних платежів понад 90 днів, що відповідно до положень пункту 6.3 кредитного договору надавало банку право після 29 вересня 2018 року нараховувати штраф у розмірі 45 % від суми кредиту. Однак, з даним позовом банк звернувся 9 червня 2020 року, тобто з пропуском річного строку позовної давності.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення 50420 грн. 30 коп. штрафу слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 91753 грн. 29 коп., яка складається із заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 85610 грн. 33 коп., заборгованості за відсотками у сумі 97 грн. 61 коп. та 6045 грн. 35 коп. комісійних нарахувань.

Однією з основних засад ( принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення ( пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необгрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги задоволено частково ( на 58,20 %) із ОСОБА_1 на користь АТ « Мегабанк» слід стягнути 1376 грн. 11 коп. судового збору.

Оскільки ухвалою суду від 13 квітня 2021 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 3546 грн. 68 коп. за подання апеляційної скарги, й з огляду на ту обставину, що апеляційну скаргу задоволено, вказані кошти підлягають стягненню із позивача на користь держави.

Відповідно до положень ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Долучений до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги, укладений 30 березня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Примаком В.М., свідчить про домовленість сторін стосовно гонорару адвоката у фіксованому розмірі, який зазначено в додатковому договорі.

У свою чергу, додатковою угодою №1 до даного договору сторони погодили, що ОСОБА_1 сплачує частину гонорару у розмірі 3500 грн. в день підписання цього договору. Наступні частини гонорару, а саме: в день кожного судового засідання у цій справі відповідач сплачує адвокату грошові кошти у розмірі 1000 грн. незалежно від часу судового засідання. При вирішенні справи по суті та винесенні рішення, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 сплачує адвокату остаточну частину гонорару, розмір якої вона визначає за своїм волевиявленням.

Відповідно до вимог ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи ту обставину, що розгляд справи проведений у порядку письмового провадження, відсутні підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язану з участю адвоката в судових засіданнях.

Водночас, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню частина гонорару адвоката у розмірі 3500 грн.

Згідно з частиною 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Наявний в матеріалах справи рахунок від 29 березня 2021 року свідчить про те, що вартість проведеної на замовлення ОСОБА_1 експертизи становить 5148 грн. 30 коп.

Оскільки суду не надано доказів понесених відповідачкою витрат на проведення експертизи та сплату вказаної суми експерту, у відшкодуванні цих витрат слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 268,367,374, 376,381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства « Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №163-010-850-2-17-Г від 4 жовтня 2017 року у розмірі 91753 грн. 29 коп. та 1376 грн. 11 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства « Мегабанк» на користь держави 3546 грн. 68 коп. судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства « Мегабанк» на користь ОСОБА_1 3500 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді :