Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1971/19 Головуючий у 1-й інст. Новицький Є. А.
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 273/1971/19 за позовом ОСОБА_1 до Довбиської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Новицького Є.А. в м. Баранівка,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулося до суду із позовом, у якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 , а саме 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Мар`янівка Баранівського району Житомирської області померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок за АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказує, що спадкоємцями першої черги за законом є вона та її брат ОСОБА_4 , але її мати залишила заповіт, яким все майно заповіла її брату, тому заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті матері не подавала.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її брат ОСОБА_4 , який, як стало відомо їй, спадщину після смерті матері не прийняв, з матір`ю разом не був зареєстрований і з нею на час її смерті постійно не проживав. Вказує, що у вересні 2019 року вона звернулася до Державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері та 01.10.2019 отримала повідомлення №1149/02-14 про необхідність звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки пропущено строк для подання такої заяви. Вважає, що нею пропущений строк з поважних причин, бо фактично вона дізналася про те, що брат не прийняв спадщину після смерті матері лише у вересня 2019 року.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 , спадкоємцю першої черги за законом, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Мар`янівка Баранівського району Житомирської області матері ОСОБА_3 , а саме 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява є доведеною та обґрунтованою належним чином, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що оскаржуваним рішенням порушено її права як спадкоємниці першої черги після смерті її батька ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки проживав разом з нею на день її смерті та не писав відмову від прийняття спадщини, однак за життя не оформив свої спадкові права. Зазначає, що до участі у справі не була залучена, але оскаржуване рішення позбавило її права на нерухоме майно, що залишилося у спадок. Вважає, що Довбиська селищна рада є не належним відповідачем у справі, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її батько ОСОБА_4 . Окрім того, вказує, що ОСОБА_1 , перебувала у віці 60 років і мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері не залежно від змісту заповіту, однак своїм правом на прийняття спадщини свідомо не скористалася.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2019 року та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована, тим що визначивши ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції прийняв судове рішення, яке стосується прав інших осіб, які не були залучені до участі у справі.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 задоволено частково. Скасовано постанову Житомирського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3

12 травня 1995 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок, земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Довбиської селищної ради №107 від 16.10.2019 «Про внесення змін до адреси житлового будинку по АДРЕСА_1 » внесено зміни щодо адреси житлового будинку, а саме будинок АДРЕСА_2 змінено адресу на АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертався.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася у вересні 2019 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказаний висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).

Звертаючись до суду з позовом саме до Довбиської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 пояснила, що інших, крім неї та її брата ОСОБА_4 , спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 немає.

При цьому позивачка зазначила, що у встановленому законом порядку ОСОБА_4 спадщину не прийняв.

Встановлено, що предметом розгляду у цій справі є спадкові правовідносини, що виникли після смерті ОСОБА_3 матері позивачки та баби особи, яка подала апеляційну скаргу.

Встановлено, що ОСОБА_2 не є спадкоємицею після смерті своєї баби ОСОБА_3 .

Разом із тим, батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , який є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, на день відкриття спадщини зі спадкодавцем за однією адресою зареєстрований не був.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Із змісту довідки №784 від 27.09.19 виданої Довбиською селищною радою вбачається, що ОСОБА_3 постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті проживала одиноко.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 вказувала, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2019 року порушуються її спадкові права. Зазначала, що вона є дочкою ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті батька вона разом із сестрами в шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з долучених до апеляційної скарги письмових доказів, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які звернулися до Баранівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Згідно довідки виконавчого комітету Довбиської селищної ради №1290 від 06.08.2020 на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 фактично постійно проживав без реєстрації її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, зазначена довідка суперечить довідці №784 від 27.09.2019 виданої Довбиською селищною радою про те, що ОСОБА_3 на день смерті проживала одиноко та довідці Мар`янівської селищної ради №457 від 30.12.2016 з якої вбачається, що ОСОБА_4 з 2003 року був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Довбиський селищний центр первинної медико-санітарної допомоги» Довбиської селищної ради №102 від 22.06.2020, ОСОБА_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , де фактично проживав.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства « Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради №673 від 27.05.2020 до центру 09.04.2019 о 07 год. 40 хв. надходив виклик за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_4 .

З листа ПрАТ «Мар`янівський склозавод» №64 від 09.06.2020 вбачається, що до ПрАТ «Мар`янівський склозавод» 11.04.2019 надходила заява про виписку машини на поховання ОСОБА_4 адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені докази підтверджують той факт, що ОСОБА_4 проживав по АДРЕСА_1 на день своєї смерті- ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не на день смерті матері ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Довідка Баранівського РЕМ №457 від 03.08.2020 про те, що за ОСОБА_4 , 25.07.2003 року було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 а за адресою: АДРЕСА_1 , також не свідчить про його проживання разом з ОСОБА_3 на день її смерті.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 11 березня 2004 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_9 .

З довідки Мар`янівської селищної ради №457 від 30.12.2016 вбачається, що ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 постійно проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_3 . З нею за цією адресою з 2003 року проживав та був зареєстрований чоловік ОСОБА_4 .

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що належних і допустимих доказів про проживання ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції не надала, а тому ОСОБА_11 на час розгляду справи судом першої інстанції та на даний час вважається таким, що у визначений шестимісячний строк не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 .

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_2 не вирішувались, а тому апеляційне провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 362, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

у х в а л и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Довбиської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 червня 2021 року.

Головуючий

Судді