Єдиний унікальний № 243/1708/21
Провадження № 2/243/1071/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Гончарова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кіфарець А.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем 06.08.2010 року зареєстрували шлюб, який на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року по справі № 752/11827/15-ц було розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільного малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю в м. Києві та знаходиться на повному її утриманні. Дитина має необхідні та належні умови для проживання та виховання, хлопчику надаються послуги медичного обслуговування в приватній клініці «Добробут». Всі питання стосовно виховання та навчання сина вирішуються позивачем самостійно, вона піклується про навчальні досягнення сина, забезпечує всебічний розвиток та реалізацію творчих та освітніх прагнень сина, переймається його охайним зовнішнім виглядом, забезпечує його необхідним шкільним приладдям та іншими благами, які забезпечують його розвиток. Також матір переймається фізичним розвитком дитини, за бажанням сина він відвідує різні спортивні гуртки, до введення карантину на території України хлопчик займався плаванням. Однак, фізичний та духовний розвиток дитини проходить без участі та підтримки з боку відповідача.

Батько дитини, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в м. Горлівці Донецької області, та за останньою інформацією у 2014 році він виїхав до Російської Федерації та станом на сьогоднішній день адреса його місця перебування невідома, зв`язку з відповідачем немає, що, в свою чергу, створює перешкоди у виїзді дитини на оздоровлення та відпочинок за межі України.

Починаючи з 2014 року відповідач злісно ухиляється від виховання сина, свідомо та систематично (впродовж шести років) нехтує своїми батьківськими обов`язками, сина не відвідує, не піклується про його здоров`я, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться його успіхами та навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти.

Змінити поведінку батька у кращий бік неможливо, у зв`язку з чим позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив, шляхом публікації оголошень на офіційному порталі «Судова влада», однак, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, засвідчену 15.04.2021 року т. в. о. нотаріуса Всеволожського нотаріального округу Ленінградської області Отражая О.М., ОСОБА_4 , в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також не заперечує проти розгляду справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі. (а. с. 48, 49)

Від третьої особи, Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їх представника, просили ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. (а. с. 53)

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.01.2011 року (а. с. 16), батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16.10.2015 року у цивільній справі № 752/11827/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, було задоволено, шлюб, зареєстрований 06.08.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано. (а. с. 17-18)

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.12.2020 року № 718 затверджено висновок Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , для його тимчасового виїзду за межі України. Згідно з висновком, батько хлопчика, ОСОБА_2 , проживає окремо, отримати від батька дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі України неможливо, оскільки зв`язок з ним відсутній, останнє відоме місце проживання - в м. Горлівка Донецької області, що є тимчасово окупованою територією України, та зі слів матері хлопчика, ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. (а. с. 19, 20)

Згідно з актом обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 24.11.2020 року (а. с. 21-22), хлопчик проживає разом з матір`ю по АДРЕСА_1 , у найманій трикімнатній квартирі. Лев має власну кімнату, окреме спальне ліжко, письмовий стіл, шафу для одягу, тумбу для іграшок. Матір хлопчика також займає окрему кімнату. Квартира повністю облаштована меблями, технікою. Дитина має місце для відпочинку, забезпечена одягом та взуттям на всі сезони, шкільним приладдям, харчується відповідно до свого віку, має мобільний телефон, самокат, роликові ковзани, розвиваючі ігри, книжки, навчається в школі № 25 м. Києва, займається плаванням. Мати працює в інтернет-виданні Страна.ua, щомісячна заробітна плата 20000 грн., займається вихованням та утриманням сина одноособово. В квартирі створені належні умови для виховання та утримання дитини.

Згідно з характеристикою ОСОБА_3 , учня 4-А класу школи І-ІІІ ступенів № 25 Шевченківського району м. Києва, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 23), хлопчик навчається у вказаній школі з 01.09.2020 року, за час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Навчається в повну міру своїх сил, тому має навчальні досягнення на достатньому та високому навчальному рівнях, гарно запам`ятовує навчальний матеріал, виявляє логічне мислення, на уроках уважний та активний, має добрий загальний розвиток. За характером хлопчик веселий, товариський, стриманий, врівноважений, розсудливий та самостійний, правила поведінки усвідомлює та завжди виконує, з однокласниками та іншими учнями підтримує дружні стосунки. До виконання доручень класовода та вчителів ставиться сумлінно та з розумінням, із задоволенням бере активну участь у класних заходах. Батьківські обов`язки щодо виховання та навчання хлопчика виконує його матір, ОСОБА_1 . Лев завжди має охайний вигляд, ходить в чистому одязі та взутті, забезпечений шкільним приладдям, не запізнюється на уроки та не пропускає навчальні заняття без поважної причини. Мати тримає на постійному контролі навчальні досягнення сина, забезпечує всебічний розвиток та реалізацію творчих та освітніх прагнень ОСОБА_3 .

У відповідності до довідки № 250/21 від 25.01.2021 року (а. с. 24), ОСОБА_3 в період з 03.11.2016 року по 16.10.2020 року надавались медичні послуги закладом охорони здоров`я ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», за вказаний період було здійснено 9 звернень. Медичні послуги ОСОБА_3 в закладі надавались в супроводі матері, ОСОБА_1 .

У відповідності до висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.05.2021 року № 109/04/40-3077 (а. с. 54-55), батько малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , не приймає участі у вихованні, навчанні, розвитку та утриманні сина, не цікавиться успіхами та здоров`ям дитини, не турбується про фізичний і духовний розвиток хлопчика, жодного разу не відвідував свята дитини та дні народження, протягом навчання ОСОБА_3 у школі не цікавиться успіхами сина, жодного разу не відвідував батьківські збори, шкільні заходи, з класним керівником не спілкувався. ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, утримує та виховує сина, піклується про стан його здоров`я, навчання та дозвілля. Батько дитини самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не цікавиться життям свого малолітнього сина ОСОБА_3 , не приймає участі в його вихованні та утриманні, не спілкується з хлопчиком, допомоги та підтримки не надає, надав суду нотаріально засвідчену заяву, в якій погодився з позбавленням його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , суд доходить висновку, що зазначене свідчить про ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав.

Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

З іншого боку, відповідачем заявлені позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав визнані в повному обсязі.

Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.)

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 01 червня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова