Справа № 455/1537/18
Провадження № 2/455/25/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2021 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання - Сенета Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/1537/18 за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

15.11.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 19 квітня 2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин на вулиці Шевченка в м. Самборі Львівської області, поблизу будинку №13, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «OPEL-VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним в напрямку м. Старий Самбір, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди пішохід, а їхній син ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в приміщенні Самбірської ЦРЛ, чим підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 31.10.2017 року.

Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати їм моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП від 19.04.2017 року. Трагічна смерть сина вплинула на їхнє життя, адже син ОСОБА_4 був турботливим, люблячим сином, допомагав їм у сімейному побуті. Втрата сина вплинула на їх психологічний стан. Усвідомлення того, що вони втратили сина пригнічує їх моральний стан, що є причиною постійних страждань, стресів, зривів та погіршення здоров`я. Всі плани, мрії та сподівання в один момент рухнули. Передчасна смерть сина спричинила глибоку душевну рану їх сім`ї.

Просять стягнути з відповідача ОСОБА_3 в їхню користь по 400000.00 гривень відшкодування моральної шкоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2018 року справа передана судді ОСОБА_5 ..

Ухвалою судді від 12.12.2018 року позовну заяву було залишено без руху.

21.12.2018 року позивачами усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 12.03.2019 року провадження у справі відкрито, підготовче судове засідання призначено на 10 годину 00 хвилин 09.12.2019 року.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року підготовче провадження у справі зарито, справу призначено до судового розгляду на 11 годину 00 хвилин 25.11.2020 року.

Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю ОСОБА_5 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.

Ухвалою судді від 03.09.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 16 годину 00 хвилин 17.11.2020 року.

Ухвалою суду від 17.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 годину 00 хвилин 27.04.2021 року, яке було відкладено на 10 годину 00 хвилин 06.10.2021 року та на 15 годину 30 хвилин 03.12.2021 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, з підстав, наведених в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Окрім того, допитана в якості свідка пояснила, що 19.04.2017 року, близько 13 години 30 хвилин вона з сином стояли коло машини в м.Самборі по вул.Шевченка . Вона сказала, що йде в продуктовий магазин « Галина », щоб купити продуктів. ОСОБА_4 сказав, що поки вона купить продукти, то він за цей час піде також в один із магазинів щось для себе купити. Вона залишила його біля їхнього автомобіля, на пішохідному переході, що у вигляді «зебри» перейшла проїзну частину вулиці Шевченка на протилежну сторону. Коли вона знаходилась за декілька метрів від проїзної частини дороги і йшла в напрямку магазину «Галина», то раптово почула позаду себе сильний удар. Оглянувшись через ліве плече, вона побачила як у безпосередній близкості до правого тротуару по напрямку руху до м.Старий Самбір в повітрі над дахом передньої частини автомобіля «Опель-Вектра», темно кольору, перекинутий вверх ногами у повітрі знаходився її син. Машин проїхала ще десь 10 метрів, ОСОБА_4 впавши, вдарився головою до бордюру правого тротуару по напрямку руху до м.Старого Самбора. Син був весь в крові та був вже неживим. Він впав на асфальт по заду машини, його взуття аж злетіло з ноги. В момент, коли вона побачила, що її син знаходився у повітрі над дахом автомобіля «Опел-Вектра», то вона не бачила, що у вказаному автомобілю рухались зустрічні чи попутні транспортні засоби. Відповідач зупинився, підійшов до них. ОСОБА_3 виїхав зі сторони медколеджу на сильній швидкості. Тормозіння вона не чула. Пасажирів у машині не було. Люди викликали швидку. Водій ОСОБА_3 стояв і нічого не говорив. Постанову про закриття кримінального провадження вона не оскаржувала. Дивується чому справа не дійшла до суду. ОСОБА_3 приїжджав до них додому, пропонував гроші. Казав, що поставить пам`ятник сину і оплатить лікування чоловікові, просив вибачення. Приходив до них три рази, однак вони відмовлялися брати гроші, однак конкретно їх він їм і не давав. А коли справу закрили він не приходив жодного разу.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, з підстав наведених в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Окрім того, допитаний в якості свідка пояснив, що на 19.04.2017 року він знаходився на лікуванні у Львівському ендокринологічному центрі. Приблизно о 14 годині 00 хвилин йому на мобільний телефон зателефонувала дружина і повідомила, що їхній син ОСОБА_4 потрапип в Самбірську центральну районну лікарню внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На слідчому експерименті слідчий сказав, нічого не говорити, не попередив їх, що мають право на державного адвоката. Вони приїхали скоріше і пішли на експеримент. Після смерті сина йому надано групу пожиттєво. У нього з`явився псоріаз, повисилися показники діабету. Відповідач приходив до них, пропонував допомогу, але вони відмовлялися, оскільки хотіли добитися справедливого суду і покладалися на закон. Коли слідчим було винесено постанову про закриття кримінальної справи відповідач і не згадував їх. Страховою компанією їм було виплачено близько 150000,00 покладалися на закон.

Представник позивачів - адвокат Мукан І.В. позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згідний сплатити шкоду позивачам по 10000,00 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Кунців П.Р. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, додав, що з постанови про закриття кримінального провадження слідує, що причиною настання ДТП став той факт, що водій автомобіля «Опель Вектра», ОСОБА_3 своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту винекнення небезпеки для руху. При цьому протоколом огляду місця події від 19.04.2017 року і висоновками транспортно-трасологічних експертиз встановлено, що ДТП мало місце поза межами пішохідного переходу, на проїздній частині вулиці. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 була застрахованою у ТДВ «СТДВ «Глобус» відповідно до полісу АК 4572761. Позивачі отримали страхове відшкодування внаслідок ДТП, яке загалом становить 157655,84 гривень. Відповідач ОСОБА_3 є безробітним, одруженим та має на утриманні двох малолітніх дітей. Заявлений позивачами розмір моральної шкоди не відповідає критеріям розумності і справедливості, ними не доведено факти погіршення стану здоров`я, наявність психічних і психологічних зривів. Зазначив, що відповідач згізний сплатити позивачам моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень кожному, як різницю між страховим відшкодуванням та завданою моральною шкодою.

Заслухавши пояснення позивачів та допитавши їх як свідків, представника позивача, та представника відповідача, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000344 від 19.04.2017 року, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, статей 11, 15, 16, 22, 23 ЦК України потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст.22 ЦК і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст.611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Частиною 1 ст.1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

З витягу з кримінального провадження №0000344 від 19.04.2017 року відомо, що 19.04.2017 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин в м.Самборі на вулиці Шевченка, поблизу будинку №13, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «OPEL-VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним в напрямку м.Старий Самбір здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в приміщенні Самбірської ЦРЛ (а.с.1, кримінального провадження №0000344)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.04.1991 року Сусідовицькою С/Радою Старосамбірського району Львівської області відомо, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.17).

Постановою слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області про закриття кримінального провадженнгя постановлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 19.04.2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.10-15). Старший слідчий в ОВС ВР ЗуСТ СУ ГУ Національної поліції у Львівській області цією постановою встановив, що причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди став той факт, що водій автомобіля марки «Opel-Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, а тому в діях водія ОСОБА_3 відсутні порушення пунктів Правил дорожнього руху України, які б були в причинному зв`язку з наслідком дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріалами кримінального провадження №0000344 від 19.04.2017 року підтверджується, що факт смерті потерпілого ОСОБА_4 наступила внаслідок дорожно-транспортної пригоди за участю водія - відповідача ОСОБА_3 . При цьому представник відповідача даний факт не заперечує.

Відсутність складу злочину, наприклад у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Як було встановлено в судовому засіданні на момент вчинення ДТП відповідно до закону України про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач ОСОБА_3 був застрахований в ТДВ «СТДВ «Глобус», що підтверджується полісом №АК/4572761 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.11.2016 року (а.с.35, кримінального правадження №0000344).

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , який був сином позивачів.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Положеннями п.27.2 та п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

З повідомлення радника Голови Правління з питань врегулювання збитків №ЦВ-ЦВ-2776/11 від 06.11.2019 року відомо, що 19.04.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився під керуванням водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого останній загинув. До ТДВ «СТДВ «Глобус» від представника ТОВ «Відшкодування» було подано заяви в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, моральної шкоди та відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_4 , потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 19.04.2017 року. Відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (мінімальна заробітна плата у місячному розмірі на дату настання страхового випадку становила 3200 гривень), максимальний розмір витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника складає 38400,00 гривень (3200,00 гривень*12). Витрати на поховання в розмірі 6856,00 гривень було перераховано 31.01.2018 року на користь ОСОБА_2 . Таким чином, максимальна сума, яка підлягає відшкодуванню за витрати на спорудження пам`ятника згідно ст.27.4 «Про ОСЦПВВНТЗ становить 31544,00 гривні. Дані кошти перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 . Згідно нанаданих документів право на отримання моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_4 мають мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 в рівних частинах, по 6 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 19200,00 гривень моральну шкоду в розмірі 19200,00 було перераховано 31.01.2018 року на користь ОСОБА_2 . Моральну шкоду в розмірі 19200,00 було перераховано 21.02.2018 року на користь ОСОБА_1 . Керуючись ст.1200 ЦК України право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю годувальника ОСОБА_4 має мати ОСОБА_1 , яка є інвалідом ІІІ групи. Сума страхового відшкодування пов`язана із втратою ОСОБА_1 годувальника ОСОБА_4 за період з 19.04.2017 року по 31.07.2018 року складає 15855,84 гривні. Дані кошти було перераховано 25.07.2018 року на рахунок ОСОБА_1 . Відшкудування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника в розмірі 65000,00 гривень було перераховано одноразовим платежем 03.09.2018 року на користь ОСОБА_1 (а.с.63).

Відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

У справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

З виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1165 відомо, що відповідач хворіє, діагноз: Лімфома Годжкіна , нодулчярний склероз, ІІ В ст. з пораженням лімфовузлів шиї та середостіння, Вузловий зоб (а.с.144).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом до уваги не береться твердження представника відповідача про те, що позивачами не доведено факти погіршення їхнього стану здоров`я, наявність психічних і психологічних зривів, оскільки з довідки №234 від 03.12.2019 року та відповідями №674 від 03.12.2019 року та №643 від 26.11.2019 року Комунального некомерційного підприємства Старосамбірської районної ради «Старосамбірська центральна районна лікарня» відомо, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька с. Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області знаходиться на «Д» обліку в лікаря онколога КНП СРР «Старосамбірська ЦРЛ» з 23.07.2007 року, з діагнозом : Са висхідного відділу ободової кишки ІІІ стадії, ІІ клінічна група, стан після правобічної геміколектомії, хвора періодично проходила стаціонарне обстеження та проходила комісію МСЕК (а.с.81,82-83). ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с.Волошиново, інвалід ІІ групи знаходиться на диспансенрону обліку в лікаря ендокринолога з грудня 2004 року. З 18.04.2017 року по 27.04.2017 року знаходиться на стаціонарному лікуванні в Львівському обласному ендокринологічному центрі, з діагнозом: цукровий діабет, перший тип, інсуліно залежний, середньої важкості, стадія декомпенсації. Діабетична дистальна полінейропатія нижніх кінцівок ІІ ступеня. Дисциркулярно-діабетична енцефалопатія ІІ ступеня. Діабетична непроліферативна ретинопатія обох очей. Міопатія обох очей слабкого ступеня. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Остеохондроз крижового відділу хребта із вторинним радикулярним синдромом (а.с.84). Згідно з випасками амбутлаторної карточки хворого ОСОБА_2 за період 19.04.2017 року по 21.11.2019 року: позивач ОСОБА_2 21.11.2018 року звертався до лікаря дерматовенеролога Ільківа І.Й. , був оглянутий та призначено лікування. Діагноз: розповсюджений псоріаз, прогресуюча стадія За період 19.04.2017 року по 21.11.2019 року хворий ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні не знаходився (а.с.85).

Також судом враховано, що позивачка ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності. З 2007 року знаходиться на стаціонарному лікуванні та амбілаторному лікуванні у кабінеті онколога Старосамбірської центральної районної лікарні.

Позивач ОСОБА_2 є пенсіонером по інвалідності. З 2004 року знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванню у кабінеті ендокринолога Старосамбірської центральної районної лікарні. З листопада 2018 року знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванню у кабінеті дерматолога Старосамбірської центральної районної лікарні.

З лікарського свідоцтва про смерть №51/17 від 19.04.2017 року вбачається, що причиною смерті ОСОБА_4 є: крововилив в оболонки, тканину і шлуночки мозку, перелом кісток сплетіння і основи черепа, внутрішньочерепна травма, пішохід травмований при зітнкенні з легковим автомобілем, що мало місце 19.04.2017 року (а.с.66, кримінального провадження №0000344).

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За приписами частини першої ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1)якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. (п.1 частина друга ст.1167 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам),дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Вимогами ст.1187 ЦК, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непоборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень п.2 постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року із наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непоборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом-тільки умислу потерпілого.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

Згідно ч.1 ст.1193 ЦК умисел потерпілого відноситься до юридичного факту, за наявності якого особа, яка завдала шкоди, безумовно звільняється від обов`язку її відшкодувати. Діяти умисно означає передбачати і бажати настання шкоди або свідомо її допускати.

Покладаючи обов`язок про відшкодування шкоди на відповідача, суд виходить з того, що останнім не доведено умислу потерпілого чи непереборної сили.

Посилання відповідача на відсутність його вини у настанні наслідків у вчиненому ДТП та посилання на те, що кримінальне провадження було закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення (підстава п.2 ч.1 ст.284 КПК України) не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати моральну шкоду.

Посилання відповідача на його можливість відшкодувати шкоду в розмірі по 10000,00 гривень, які на час розгляду справи так і не передані позивачам, суд розцінює як цинічний підхід до скоєного та його наслідків.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. ( STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, g 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Виходячи із моральних засад розумності, справедливості та виваженості, оскільки ці страждання є непоправні і ніколи не зітруться з пам`яті позивачів, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. За таких обставин, розмір моральної шкоди, яку належить стягнути з відповідача ОСОБА_3 , в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить по 151800 гривень 00 копійок кожному. При визначенні розміру моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Суд враховує, що останнім було частково відшкодовано моральну шкоду страховою компанією по 19200,00 гривень кожному.

В задоволенні решти позовних вимог позивачів, слід відмовити.

За правилами частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 11, 12, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1187, 1200, 1201 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки та жительки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 - 151800 (сто п`ятдесят одну тисячу вісімсот) гривень 00 копійок моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с.Волошиново Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 - 151800 (сто п`ятдесят одну тисячу вісімсот) гривень 00 копійок моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 в користь держави, судовий збір в розмірі 4554 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення - 10.12.2021 року.

Суддя Пошивак Ю.П.