Справа № 190/1555/20
Провадження №2/190/110/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кудрявцевої Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Москалець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.П`ятихатки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до судового наказу, виданого 19.06.2019 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 18.06.2019 року. Відповідач свій обов`язок по сплаті аліментів не виконує в повному обсязі, аліменти сплачує частково, в зв`язку з чим станом на 19.11.2020 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 17405,61 грн., яку в добровільному порядку відповідач безпідставно не погашає. Тому позивач вважає, що за прострочення сплати аліментів відповідач повинен сплатити пеню, яка станом на 19.11.2020 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку складає 4733,45 грн.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав.

Натомість, від нього надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача не визнає, посилаючись на те, що згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», йому не повинна нараховуватись пеня за невиконання зобов`язань, оскільки він є учасником бойових дій і на даний час залишається резервістом та військовозобов`язаним. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з нього на користь позивача понесених витрат в зв`язку з отриманням правової допомоги, вважає їх необгрунтованими, оскільки вони документально не підтверджені, а саме не додано акт прийому-передачі наданих послуг та розрахунок витрат.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2005 року, який 12 березня 2020 року було розірвано, що підтверджується рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області (а. с. 7).

Від спільного подружнього життя сторони мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження (а.с.8-9).

Судовим наказом, виданим 19.06.2019 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області, з відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 18.06.2019 року. Судовий наказ набрав чинності та був надісланий на виконання (а. с. 10).

Однак, відповідач вказане рішення суду виконує не належним чином і не в повному обсязі, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Вільногірського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 19.11.2020, заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 19.11.2020 року становить 17196,46 грн. (а. с. 13)

Позивачем в позовній заяві викладено детальний розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з червня 2019 року по листопад 2020 року, відповідно до якого, пеня за несвоєчасну сплату аліментів складає 4733 грн. 45 коп. (а. с. 3).

Наданий позивачкою розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та розрахунок неустойки (пені) відповідачем не спростований.

Статтею 141 Сімейного кодексуУкраїни передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття.

Частиною 1 статті 196СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно із п. 22 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №3від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов`язано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв`язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Порядок стягнення аліментів визначається ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, часиною 3 цієї статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Частиною 4 ст.195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

З урахуванням того, що згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц.

Наданий позивачем розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з червня 2019 року по листопад 2020 року відповідає вимогам закону.

В зв`язку з тим, що у своєму відзиві на позов відповідач не навів поважних причин пропуску строку виконання ним зобов`язання щодо сплати аліментів, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача.

Враховуючи вище наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд не погоджується з доводами відповідача, щодо його звільнення від відповідальності у виді нарахованої пені за невиконання зобов`язання стосовно сплати аліментів, на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки він є резервістом та військовозобов`язаним, з огляду на наступне.

Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється, зокрема на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що на нього поширюється дія зазначеного Закону, а тому суд приходить до висновку про необгрунтованість зазначених доводів відповідача.

Під час розподілу судових витрат, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, надано копію договору про надання правничої допомоги адвокатом та квитанцію про сплату гонорару.

З огляду на те, що позивач не надала суду передбачених ч.3 ст.137 ЦПК України документів, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача, який при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, задоволені в повному обсязі, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 875 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст.180,196 СК України, ст. ст. 141,47,263-265,268,273, 352,354,355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2019 року по 19.11.2020 року в розмірі 4733 (чотири тисячі сімсот тридцять три) грн. 45 коп.

В задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 1500 гривень, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 875 (вісімсот сімдесят п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його прого лошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева