Справа № 487/6704/20
Провадження № 2/487/789/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просила стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 десять тисяч) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що спільні діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає регулярну і достатню фінансову допомогу на утримання дітей, тому позивач змушена звернутись до суду.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримав в повному обсязі, підтримав обставини наведені в ньому, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання долучив відзив на позовну заяву. З вимогами позовної заяви не згодні в повному обсязі виходячи з наступного. На цей час шлюб між нами з позивачкою не розірваний. Спору стосовно майна у нас з відповідачкою не має. Відповідачем 13.11.2020 року за договором про поділ майна подружжя, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В. була передана у приватнику власність ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 , у якій вона залишилась проживати разом з доньками. У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що вона не має постійного доходу, проте вона не надала суду даних щодо того, що вона займається підприємницькою діяльністю та є власницею дитячого розважального центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». До того ж твердження позивачки про те, що інших утриманців я не маю, також не відповідають дійсності, тому що їй добре відомо, що на моєму утриманні знаходиться моя мати - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є пенсіонером та інвалідом III групи, про що я надаю відповідні докази до матеріалів справи. Відповідач не ухиляється від матеріального утримання дітей. Крім того, позивачка особисто не дає відповідачу бачити дітей, проводити з ними час, чим унеможливлює виконання останнім свого обов`язку передбаченого статтею 150 СК України. Зазначає, що через ситуацію з епідемією коронавірусу, не має впевненості у укладенні ним контрактів у подальшому часі, тому стабільного доходу він не має. Відповідач згоден сплачувати аліменти на дітей у розмірі 5000 (п`яти) тисяч гривень на кожну дитину, що більш ніж у два рази перевищує мінімальний розмір аліментів на дітей відповідного віку, який з 01.12.2020 року становить 2318 грн. на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до діючого законодавства України.

За такого вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги позову визнали частково, підтримали обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 05 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 326.

Від ОСОБА_4 у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась донька ОСОБА_6 .

Шлюб між позивачем та відповідачем наразі не розірвано.

Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні.

На теперішній час домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У статті 141 Сімейного кодексу України (СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України).

Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За положеннями статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, що належить стягнути на утримання дитини, суд виходить з такого.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини справи, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак доказів того, що відповідач матиме змогу сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі - 10000 грн., позивач не надає.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», встановлено те, що в 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: із 1 січня 2021 року - 1921 грн; із 1 липня 2021 року - 2013 грн; із 1 грудня 2021 року - 2100 грн. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2021 року - 2395 грн; із 1 липня 2021 року - 2510 грн; із 1 грудня 2021 року - 2618 грн.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років - 2395 грн.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Оскільки відповідач не має жодних утриманців, є працездатною особою, має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання неповнолітніх дітей щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень на кожну дитину, починаючи з 05 листопада 2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів не поставить його в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 908,00 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 279, 280-281, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), аліменти на утримання дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 05.11.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Кузьменко