н/п 2/490/1969/2021 Справа № 490/8761/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
17 червня 2021 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі - Баришніковій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.02.2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
На виконання ч. 6 ст.187 ЦПК України судом направлений запит про встановлення місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 .
За інформацією, наданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Миколаївській області, відповідач ОСОБА_1 зареєстрованою в м. Миколаєві та Миколаївській області не значиться.
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Згідно з ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Таким чином, позивача повідомлено про відкриття провадження у справі та дату судового засідання, відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за останнім відомим місцем реєстрації.
Відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву.
Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявила, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем не подано.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Обставини справи, встановлені судом.
06.10.2017 року між ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є АТ "Мегабанк", та ОСОБА_2 укладений Кредитний договір №102-006-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами).
Згідно п.1.1, 1.2 Кредитного договору, банк надав відповідачеві грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку.
Відповідно до 2 Розділу Кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 28 026,91 грн. на строк з 06.10.2017 року до 05.10.2020 року включно зі сплатою 15,00% річних за користування кредитом, 2,5 % комісійних винагород та 0,1 % процентної ставки за Користування кредитом понад строк. Розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди становить 1678,27 грн.
У пункті 2.9. кредитного договору зазначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.
Згідно з п. 3.2.3 кредитного договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах.
З такими тарифами та умовами, передбаченими кредитним договором, позивачка погодилася, про що власноручно підписалася на Кредитному договорі.
Згідно останнього абзацу ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам надано право самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.
Зміст вказаної правової норми свідчить про те, що така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту існує, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
З 10 червня 2017 року, набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року, що визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері та регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування.
Так, відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Отже діючим на час виникнення спірних правовідносин (станом на 06.10.2017 року) законодавством України надано право банку отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування».
Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у справі № 467/555/19 від 26 грудня 2019 року.
Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах.
Пунктом 4.4. кредитного договору встановлено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правові відносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому в п.2.11 цього договору, а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтентних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору.
Пунктом 6.3 договору встановлено, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 % від суми кредиту.
Однак, відповідач свої договірні зобов`язання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 01.11.2020 року в загальній сумі 44 919,01 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 28 026,91 грн., суми нарахованих та несплачений процентів за період з 01.11.2017 року по 31.10.2020 року включно у розмірі 1477,31 грн., суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2017 року по лютий 2018 року включно в розмірі 2802,68 грн., та суми штрафу в розмірі 12 612,11 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
В силу вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У свою чергу, сутність кредитного договору, полягає в тому, що згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 1050 та частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів.
Дані норми носять спеціальний (привілейований) характер.
Слід також зазначити, що кредитний договір є консенсуальним, тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами домовленості за всіма істотними умовами цього договору.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що згідно з укладеним між сторонами кредитним договором відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки порушено право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобов`язанням.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and other sv. Ukraine, № 4909/04, § 58).
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджено квитанцією про сплату, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 133, 141, 223, 258-261, 263-265, 268, 274, 280, 282, 352 ,354,355 ЦПК України; ст. ст. 525, 526, 533, 551, 554, 610, 612, 624,1054 ЦК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість в загальній сумі 44 919,01 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 28 026,91 грн., суми нарахованих та несплачений процентів за період з 01.11.2017 року по 31.10.2020 року включно у розмірі 1477,31 грн., суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2017 року по лютий 2018 року включно в розмірі 2802,68 грн., та суми штрафу в розмірі 12 612,11 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» судовий збір у сумі 2102,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 17 червня 2021 року.
Суддя Н.П. Черенкова