Провадження № 2-з/359/222/2021
Справа № 359/4597/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

представника заявника Короля П.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Короля Павла Васильовича про забезпечення позову,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

14.12.2021 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Король П.В., звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним. 25 жовтня 2021 року відповідач зареєстрував право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0051, яке є предметом спору по справі. Таким чином, набувши всі права власника на цю ділянку, відповідач може вдатися до дій, направлених на відчуження земельної ділянки на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення по справі, оскільки предмет спору більше не належатиме відповідачу, а тому просить суд накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0051.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримує клопотання, просить задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_4 також повідомлялася про розгляд клопотання, у судове засідання не з`явилась.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :04:007:0051, розміром 0,103 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться у Садовому товаристві «Відродження», в межах адміністративних одиниць с. Гнідин, Бориспільського району, Київської області.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.06.2021 (а.с.16-17) було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Короля П.В. про забезпечення позову про накладення арешту на земельну ділянку, оскільки подані заявником докази не давали підстав вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0051 дійсно належить відповідачу і право власності на неї набуто на підставі оспорюваного договору дарування, відсутня інформація про зареєстроване право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі прав.

Спірні процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми права, якими керується суд при розгляді заяви.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №287996667 від 02.12.2021 (а.с.4-5) вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0051, площею 0,1029 га. Право власності набуте 23.10.2021. Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутній запис про обтяження вказаного об`єкта нерухомого майна. Тому ОСОБА_2 може в будь-який час відчужити земельну ділянку у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить не тільки виконання рішення суду, а також задоволення позову в цілому. Крім того, ОСОБА_1 буде вимушений додатково оспорювати дійсність договорів відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна. Ця обставина свідчить також про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

Безумовно, накладення арешту на земельну ділянку призведе до втручання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати спірне майно. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт земельної ділянки полягає у позбавленні ОСОБА_2 можливості лише розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна. Це свідчить про те, що накладення арешту на земельну ділянку не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивачів на справедливий суд, гарантованого ч.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

Предметом спору є визнання недійсним договору дарування земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0051. Ця обставина свідчить про те, що накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна є співмірним заходом забезпечення позову, який відповідає змісту заявлених позовних вимог.

5. Висновки суду.

З огляду на це, суд вважає допустимим накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0051, площею 0,103 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться у Садовому товаристві «Відродження», в межах адміністративних одиниць с. Гнідин, Бориспільського району, Київської області.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Короля Павла Васильовича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0051, площею 0,103 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться у Садовому товаристві «Відродження», в межах адміністративних одиниць с. Гнідин, Бориспільського району, Київської області, яка належить ОСОБА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 , дата народження невідома, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , дата народження невідома, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали суду виготовлений 22 грудня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Суддя О.Ю. Семенюта