Справа №639/1418/21
Провадження №2-к/639/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Безбородько І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові клопотання Індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання Індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2021 року прийнято клопотання Індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів, в провадження судді Труханович В.В.

Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК», місцезнаходження: АДРЕСА_1 , про надходження клопотання, направивши йому копію клопотання Індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів та додатки до нього.

Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК», місцезнаходження: АДРЕСА_1 , подати можливі заперечення проти цього клопотання у термін до 05 квітня 2021 року.

Повідомлено Приватну фірму «Алекс-3», місцезнаходження: АДРЕСА_1 , про надходження клопотання, направивши йому копію клопотання Індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів та додатки до нього.

Запропоновано Приватній фірмі «Алекс-3», місцезнаходження: АДРЕСА_1 , подати можливі заперечення проти цього клопотання у термін до 05 квітня 2021 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні клопотання Індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 467 ЦПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що Рішенням спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Індивідуального підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» заборгованість в розмірі 13 190 327, 38 тенге та судові витрати по оплаті держмита в розмірі 395 709, 82 тенге, всього - 13 586 037, 20 (тринадцять мільйонів п`ятсот вісімдесят шість тисяч тридцять сім) тенге, 20 тіин.

Зустрічну позовну заяву Індивідуального підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» на користь Індивідуального підприємця ОСОБА_1 суму збитку в розмірі 14 376 125, 71 тенге, судові витрати по оплаті держмита в розмірі 143 761, 26 тенге та допомоги представника в розмірі 1 200 000 тенге, всього 15 719 886, 97 (п`ятнадцять мільйонів сімсот дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) тенге, 97 тіин.

Стягнуто з Приватної фірми «Алекс-3» на користь Індивідуального підприємця ОСОБА_1 суму збитку в розмірі 9 543 937, 35 тенге, судові витрати по оплаті держмита в розмірі 95 439, 37 тенге та допомоги представника в розмірі 800 000 тенге, всього - 10 439 376, 72 (десять мільйонів чотириста тридцять дев`ять тисяч триста сімдесят шість) тенге, 72 тіин. (а.с. 5-8, 9-22)

В самому тексті судового рішення зазначено, що рішення набрало законної сили 17 липня 2020 року. (а.с. 5-8, 9-22)

Як вбачається з тексту зазначеного рішення суду Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» ОСОБА_3 в суді основний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Позицію та її обґрунтування по суті зустрічного позову не зміг викласти, посилаючись на те, що єдиний засновник і керівник ТОВ та ПФ «Алекс-3» ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ПФ «Алекс-3», незважаючи на належне повідомлення про час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився (представник), не просив про розгляд справи без його участі або за допомогою дистанційного зв`язку. (а.с. 5-8, 9-22)

Окрім того, як вбачається з відповіді Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 20.12.2020 року, Приватна фірма «Алекс-3» про призначення судового засідання повідомлялася електронною поштою ІНФОРМАЦІЯ_2 та через додаток «WhatsApp» за номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 . (а.с. 33)

В матеріалах справи також міститься Довідка спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області в якій зазначено, що рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та по зустрічному позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК», Приватної фірми «Алекс-3» про стягнення збитків, на території Казахстан не виконувалось. (а.с. 34)

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватна фірма «Алекс-3» є юридичними особами, зареєстрованими в України, місцезнаходження яких: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.2, ч. 1 ст.4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 8 ст.19 ЦПК України суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, іноземного суду.

Порядок визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, врегульований главою 1розділу ІХ ЦПК України.

Частиною першою статті 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори» визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Правовідносини, що виникли з приводу визнання та виконання в Україні рішення іноземного суду врегульовані нормами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, яка ратифікована Україною 10.11.1994, Законом України «Про міжнародні договори України», Конституцією України.

В силу ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеною державами-членами Співдружності Незалежних держав у м. Мінську 22 січня 1993 року, учасницями якої є Україна і Казахстан, яка була ратифікована Верховною Радою України із застереженнями, Україна взяла на себе зобов`язання визнавати і виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції.

Згідно зі статтею 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Згідно з ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

Частиною 1ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пленум Верховного Суду України у пункті 1 Постанови від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

В п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Суд, який розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені вищевказаним міжнародним договором, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове його виконання.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (стаття 463 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Частина перша статті 465 ЦПК України передбачає, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 13 даного Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подане клопотання відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України, будь-яких недоліків щодо його форми та змісту не встановлено.

Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні та порядок подання такого клопотання дотримані.

Відповідно до ч. 6 ст. 467 ЦПК України встановлено, що розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Підстав для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачені ст. 468 ЦПК України, не встановлено, тому суд вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню, а рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів примусовому виконанню.

Частиною 8 ст. 467 ЦПК України встановлено, що якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

В рішенні іноземного суду про яке вирішується питання про надання дозволу на його виконання на території України стягнення зазначено в іноземній валюті - тенге.

Станом на 23.06.2021 року за курсом Національного банку України (100 тенге - 6,3882 грн.)

Сума, яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» становить 15 719 886, 97 тенге ? 6,3882 / 100 = 1 004 217,81 грн.

Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» в національній валюті на день постановлення рішення становить - 1 004 217,81 грн.

Сума, яка підлягає стягненню з Приватної фірми «Алекс-3» становить 10 439 376, 72 тенге ? 6,3882 / 100 = 666 888, 26 грн.

Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з Приватної фірми «Алекс-3» в національній валюті на день постановлення рішення становить - 666 888, 26 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 217, 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів - задовольнити.

Визнати на території України та надати дозвіл на примусове виконання рішення Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Туркестанської області від 14 липня 2020 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» та Приватної фірми «Алекс-3» на користь ОСОБА_1 грошових коштів, за яким:

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕЛ НВ ФАБРІК» на користь Індивідуального підприємця ОСОБА_1 суму збитку в розмірі 14 376 125, 71 тенге, судові витрати по оплаті держмита в розмірі 143 761, 26 тенге та допомоги представника в розмірі 1 200 000 тенге, всього 15 719 886, 97 (п`ятнадцять мільйонів сімсот дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) тенге, 97 тіин., що станом на 23 червня 2021 року за офіційним курсом НБУ складає 1 004 217,81 грн. (один мільйон чотири тисячі двісті сімнадцять гривень 81 копійка)

Стягнуто з Приватної фірми «Алекс-3» на користь Індивідуального підприємця ОСОБА_1 суму збитку в розмірі 9 543 937, 35 тенге, судові витрати по оплаті держмита в розмірі 95 439, 37 тенге та допомоги представника в розмірі 800 000 тенге, всього - 10 439 376, 72 (десять мільйонів чотириста тридцять дев`ять тисяч триста сімдесят шість) тенге, 72 тіин., що станом на 23 червня 2021 року за офіційним курсом НБУ складає 666 888, 26 грн. (шістсот шістдесят шість гривень вісімсот вісімдесят вісім гривень 26 копійок)

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 23.06.2021 року

Суддя В.В. Труханович