Справа № 524/5757/21
Провадження № 2-з/524/108/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

29 червня 2021 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Погрібняк О. М., за участю секретаря судового засідання Швець Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

встановив:

24.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на даний час ОСОБА_2 , облікова картка платника податків НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 17.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О. із забороною відчуження квартири, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В. 03.05.2018 заявнику належала квартира АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що він не мав наміру використовувати придбану квартиру для власного проживання, а мав на меті в подальшому шляхом укладення відповідних договорів здавати житло в оренду, то звернувся до ріелтора аби він зайнявся пошуком клієнтів для подальшого укладення договору. На вимогу ріелтора, не будучи обізнаним з тонкощами процедури щодо укладення договору оренди, заявник передав ріелтору оригінали правовстановлюючих документів на придбану ним квартиру АДРЕСА_2 та оригінал свого паспорта громадянина України. Згодом він передав цій же особі правовстановлюючі документи на інші квартири, що перебували у його власності. Після передачі оригіналів документів ріелтор став уникати спілкування із ОСОБА_1 , отримати свої документи від нього заявник не зміг. В березні 2019 року заявника викликали до поліції для допиту в якості свідка в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 в скоєнні правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. З ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. Від слідчого йому стало відомо про те, що ОСОБА_3 намагався продати належну йому квартиру АДРЕСА_3 за підробленим паспортом громадянина України. 06.02.2019 року він прибув до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопа Д.О. та з метою укладення договору купівлі - продажу належної заявнику квартири надав нотаріусу паспорт на ім`я ОСОБА_1 , в який була вклеєна фотографія з його зображенням.

Вважає, що оскільки спірне житлове приміщення вибуло з володіння не з його волі, Договір купівлі - продажу квартири від 17.07.2018, за яким квартиру придбала ОСОБА_2 був укладений з порушенням вимог ст.. 203, 215 ЦК України, та є підстави для застосування положень ст..388 ЦК України до виниклих правовідносин та витребування майна від добросовісного набувача.

Вказує, що не забезпечення позову на даний час може призвести до відчуження спірної квартири її теперішнім власником, що в подальшому викличе значні труднощі в захисті його законних прав та інтересів.

Заявник в судове засідання не прибув. Його представник адвокат Горбенко Т.В. надала до суду заяву про розгляд заяви без участі заявника та його представника.

Суд, дослідивши матеріали заяви, встановив наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставами для забезпечення позову є те, що невжиття судом заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Тобто дії суду із забезпечення позову обрання та застосування відповідних заходів забезпечення позову, спрямовуються на забезпечення можливості в подальшому реально виконати рішення суду та захистити права особи, яка звернулась до суду за захистом.

Під час розгляду справи № 760/22785/18-ц (провадження № 61-1817св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступного висновку: «Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). … Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.»

Враховуючи викладене, беручи до уваги підстави та предмет позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна у разі задоволення позову.

Керуючись ст.151-154 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 (облікова картка платника податків НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі - продажу від 17.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом Д.О.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя О.М. Погрібняк