ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Чернівці

справа № 714/968/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мандзюк Віктор Борисович, до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомотосервіс», ОСОБА_5 про визнання договору комісії недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мандзюк Віктор Борисович, на ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2021 року (головуючий у 1-ій інстанції Єфтемій С.М.),-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомотосервіс», ОСОБА_5 про визнання договору комісії недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав відсутності викладу обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги до кожного із відповідачів.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомотосервіс», ОСОБА_5 про визнання договору комісії недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння визнано неподаною і повернуто позивачу.

_______________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/1142/21

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мандзюк Віктор Борисович, подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

Доводи скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив вимоги статті 13 ЦПК України, якою передбачено вільний вибір позивачем способу захисту та доказів, яким він буде підтверджувати свої позовні вимоги. Виходячи із аналізу норм ст.ст.13,197 ЦПК України, суд першої інстанції фактично надав оцінку позиції позивача на стадії відкриття провадження у справі та перевірки відповідності позовної заяви вимогам щодо її форми та змісту, а не на стадії підготовчого провадження після відкриття провадження у справі, а тому підстави для залишення судом першої інстанції позовної заяви без руху та в подальшому повернення її позивачу, були відсутні.

Також зазначає, що позивач не позбавлений можливості обґрунтувати свої позовні вимоги та надати відповідні докази на їх підтвердження в ході розгляду справи в суді, однак таке право позивача судом фактично обмежено шляхом повернення позовної заяви.

Крім того, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем було направлено позовну заяву в новій редакції, яка зареєстрована судом 26 жовтня 2021 року.

За умов виправлення недоліків позовної заяви законодавцем не передбачено право суду повертати позивачу позовну заяву.

Відповідно до частини 12 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без руху та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не виконані вимоги щодо усунення недоліків позовної заяви зазначені в ухвалі від 18 жовтня 2021 року, а саме, те, що позивачкою не визначено зміст позовних вимог щодо кожного із відповідачів, тобто позовна заява подана з порушенням вимог ст.ст.175,177 ЦПК України, які не були усунуті.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред`явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.

При цьому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів слід розуміти у праві такої особи на подання відповідних документів та доказів, певне обґрунтування позовних вимог у тій мірі, в якій вона вважає за необхідне, оскільки одним із визначальних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи -в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти:

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У ч. 1 ч. 81 ЦПК України йдеться про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. ч. 1, 10 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомотосервіс», ОСОБА_5 про визнання договору комісії недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав відсутності викладу обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги до кожного із відповідачів.

22 жовтня 2021 року позивачем ОСОБА_1 поштовим зв`язком, на виконання ухвали суду від 18.10.2021 року, направлено позовну заяву в новій редакції, із обґрунтуванням позовних вимог, зокрема і щодо кожного із відповідачів, яка отримана судом 26 жовтня 2021 року (а.с.43-55).

Однак дана заява була залишена поза увагою суду першої інстанції.

27 жовтня 2021 року ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від, позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 , подана у новій редакції формально складена з урахуванням положень ст. 175 ЦПК України, оскільки містить всі, визначені даною статтею, обов`язкові реквізити. В позовній заяві прямо і докладно зазначено, які саме вимоги і до кого з відповідачів позивач порушує перед судом. Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги викладені в чіткій, ясній і зрозумілій формі.

Суд першої інстанції зміст поданої уточненої заяви, належним чином не дослідив, не звернув увагу на те, що процесуальне законодавство не встановлює конкретних вимог до способу формулювання позовних вимог, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК, визнав її неподаною та повернув позивачу.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Безпідставне повернення позовної заяви не забезпечує права на справедливий і публічний розгляд справи впродовж розумного строку.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини 1, 2 статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що в суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви позивачу, ухвалою від 27 жовтня 2021 року, у зв`язку з не усуненням недоліків.

Отже, посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що суд безпідставно повернув матеріали позовної заяви заслуговують на увагу колегії суддів та є підставою для скасування ухвали суду.

Оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою та у відповідності до положень ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мандзюк Віктор Борисович, задовольнити.

Ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 07 грудня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак