Провадження № 2/686/5512/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021

13 грудня 2021 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Перун А.М.,

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про стягнення майнової(матеріальної) шкоди 95 671,64 грн. у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи(посади).

18 серпня 2004 року помічником начальника 3 напрямку відділу БКОЗ Управління СБ України в Хмельницькій області Цимбалюком В.1. порушено кримінальну справу № 22/2449 за фактом незаконного затримання та спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень співробітниками Зарічанського ВМ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.371 КК України. 11 серпня 2005 року в рамках розслідування даної кримінальної справи йому було пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.364, ч.2 ст.365 КК України.

19 серпня 2005 року у вказаній справі прокурором Хмельницького району був затверджений обвинувальний висновок, а справа направлена до суду для розгляду по суті.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.02.2008 року вказана кримінальна справа була направлена для проведення додаткового розслідування.

09 грудня 2009 року, в рамках розслідування вищевказаної кримінальної справи, позивачу було пред`явлено обвинувачення в кінцевому варіанті за ч.2 ст.365, ч.3 ст.27-1, ст.371 КК України та 16 листопада 2009 року наказом УМВС України в Хмельницькій області № 287 позивача було відсторонено від займаної посади виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділу Хмельницького міського відділу УМВС.

26 січня 2010 року після проведення додаткового розслідування вказана кримінальна справа вдруге була направлена до місцевого суду для розгляду по суті.

05 листопада 2013 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позивача виправдано за ч.2 ст.365 КК України у зв`язку з відсутністю події злочину. Вказаний вирок за апеляцією прокурора був оскаржений в апеляційному порядку. За наслідками апеляційного перегляду даної справи ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12.04.2014 року вказаний вирок місцевого суду був скасований, а справу повернуто прокурору Хмельницької області для організації досудового розслідування.

В зв`язку з прийняттям нового Кримінального процесуального кодексу, у відповідності до п.12 Перехідних положень КПК України після повернення кримінальної справи № 22/2449 для організації додаткового досудового розслідування слідчим відділом прокуратури Хмельницької області відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч.2. ст.365 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження за №0000080.

У кримінальному провадженні за №0000080 29 грудня 2014 року заступником начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області Карашецьким В.З. винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування протягом тривалого часу ОСОБА_1 перебував під слідством та він був відсторонений від займаної посади в період з 16.11.2009 року по 30 січня 2015 рік, у зв`язку з чим йому була спричинена матеріальна шкода у виді втраченого заробітку у сумі 95 671,64 гривень, що підтверджується довідкою, виданою Управлінням міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області №26 від 10.04.2015 року. Неможливість досудового врегулювання спору стала причиною звернення до суду з метою захисту порушеного права.

В судовому засідання позивач заявлений позов підтримав та наполягав на його задоволені. Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області подало письмовий відзив на позов, в якому зазначило про неналежність відповідача по справі. Просили застосувати строк позовної давності до спірних відносин. Представник казначейства в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області подала письмовий відзив, в якому заперечила позовні вимоги; представника до суду не направила. Прокуратура подала письмовий відзив, де заперечила позовні вимоги та просила закрити провадження у справі, у зв`язку з тим, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник прокуратури в судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Позивач заперечив щодо застосування строку позовної давності, пояснивши, що його звернення до суду хронологічно відбулося з об`єктивних причин, внаслідок здійснення процедур оскарження.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешті на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктом 1 статті З зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, З, 4 і 5 статті З цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті З цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за чає відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Пунктом 8 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» передбачено, шо розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті З Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за чає відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.(ч.2ст.233КЗпП).

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі№ 242/4741/16-ц).

Судом встановлені наступні факти та відповідаючи їм правовідносини.

18 серпня 2004 року помічником начальника 3 напрямку відділу БКОЗ Управління СБ України в Хмельницькій області Цимбалюком В.1. порушено кримінальну справу № 22/2449 за фактом незаконного затримання та спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень співробітниками Зарічанського ВМ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.371 КК України. 11 серпня 2005 року в рамках розслідування даної кримінальної справи йому було пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.364, ч.2 ст.365 КК України.

19 серпня 2005 року у вказаній справі прокурором Хмельницького району був затверджений обвинувальний висновок, а справа направлена до суду для розгляду по суті.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.02.2008 року вказана кримінальна справа була направлена для проведення додаткового розслідування.

09 грудня 2009 року, в рамках розслідування вищевказаної кримінальної справи, позивачу було пред`явлено обвинувачення в кінцевому варіанті за ч.2 ст.365, ч.3 ст.27-1, ст.371 КК України та 16 листопада 2009 року наказом УМВС України в Хмельницькій області № 287 позивача було відсторонено від займаної посади виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділу Хмельницького міського відділу УМВС.

26 січня 2010 року після проведення додаткового розслідування вказана кримінальна справа вдруге була направлена до місцевого суду для розгляду по суті.

05 листопада 2013 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позивача виправдано за ч.2 ст.365 КК України у зв`язку з відсутністю події злочину. Вказаний вирок за апеляцією прокурора був оскаржений в апеляційному порядку. За наслідками апеляційного перегляду даної справи ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12.04.2014 року вказаний вирок місцевого суду був скасований, а справу повернуто прокурору Хмельницької області для організації досудового розслідування.

В зв`язку з прийняттям нового Кримінального процесуального кодексу, у відповідності до п.12 Перехідних положень КПК України після повернення кримінальної справи № 22/2449 для організації додаткового досудового розслідування слідчим відділом прокуратури Хмельницької області відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч.2. ст.365 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження за №0000080.

У кримінальному провадженні за №0000080 29 грудня 2014 року заступником начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області Карашецьким В.З. винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Згідно правової позиції Великї Палати Верховного Суду, встановленої постановою від 25 березня 2020 року у справі № № 641/8857/17 закриття кримінального провадження щодо фізичної особи з реабілітуючих підстав є підтвердженням незаконних дій органів досудового розслідування, які в судовому порядку додатково не потрібно такими визнавати (п.29), аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у сп|заві № 236/893/17 (провадження № 14-4 цс 19) (п.30).

Таким чином, внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування протягом тривалого часу ОСОБА_1 перебував під слідством та він був відсторонений від займаної посади в період з 16.11.2009 року по 30 січня 2015 рік, у зв`язку з чим йому була спричинена матеріальна шкода у виді втраченого заробітку у сумі 95 671,64 гривень, що підтверджується довідкою, виданою Управлінням міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області №26 від 10.04.2015 року.

Заява Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки звернення до суду хронологічно відбулося з об`єктивних причин, внаслідок здійснення процедур оскарження. Крім того, предмет спору пов`язаний з виплатою позивачу заробітної плати внаслідок відсторонення, а відповідно до ст.233 КЗпП позови пов`язані з виплатою заробітної плати не обмежуються будь-якими строками.

Таким чином, заявлений позов є підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 15, 81, 258, 354 ЦПК України суд
ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , завдану шкоду Управлінням міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області(Ліквідаційною комісією міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області), Хмельницькою обласною прокуратурою незаконним відстороненням від роботи(посади) майнову(матеральну) шкоду в розмірі 95 671,64 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі:Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області,м.Хмельницькій області, м.Хмельницький, вул.Зарічанська 7, код 08592336;

Хмельницька обласна прокуратура, м.Хмельницький, провулокВійськоматський 3, код 02911102.

Головне управління Державної казначейської України у Хмельницькій області, м.Хмельницький, вул.Свободи 70, код 37971775.

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2021 року.

Суддя З.А.Чевилюк