Справа № 357/5949/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. , при секретарі Бутова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року від представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 5 482,78 грн. за кредитним договором № б/н від 07.12.2017 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову вказано, що з метою отримання кредитних коштів ОСОБА_3 звернувся в банк із заявою № б/н від 07.12.2017 року. Поданою заявою останній підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між ним та банком договір. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.01.2020 року. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадковдавцем на час відкриття спадщини є відповідачі у справі. Позивачем була надіслана претензію до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, а 26.05.2020 року отримана відповідь про відсутність заяв про відмову чи прийняття спадщини.

Представник позивача вказує, що станом на дату смерті позичальника заборгованість за кредитним договором становить 5 482,78 грн., яка полягає у заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту). Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просив суд витребувати: від органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також витребувати від Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

07.07.2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено:

1) витребувано від Центру надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області (вул. Я. Мудрого, 38/12, м. Біла Церква, Київська область, 09117) довідку про склад сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті померлого: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2) витребувано від Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори (вул. Банкова, буд. 5, м. Біла Церква, Київська область, 09117) належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

28.07.2021 та 10.08.2021 року до суду надійшли витребувані судом докази, а саме витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади та копія спадкової справи № 212/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

18.11.2021 року відповідачами через канцелярію суду подано письмове пояснення, в якому вказано про невизнання позову в повному обсягу. Зазначено про наявність поданої заяви-анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 07.12.2017 року, однак відсутня заява-анкета саме на отримання карткового кредиту із зазначенням суми та строку кредиту. Надані Умови та правила, а також Тарифи банку не містять підтверджень про ознайомлення з ними, що не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, враховуючи практику Великої Палати Верховного Суду (провадження № 14-131 цс 19). Згідно позову заборгованість за тілом кредиту становить 5 482,78 грн., при цьому позивач одночасно вказує про збільшення кредитного ліміту до 4 500 грн. Надані позивачем документи належним чином не засвідчені. Оскільки з дня смерті пройшло більше ніж три роки, претензій вони не отримували, тому просять застосувати строки давності, оскільки позивачу надавався строк у шість місяців. Крім цього вказують, що не приймали спадщину.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду клопотанням, в якому останній просив розглядати справу за наявними в ній доказами без участі представника позивача та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

07.12.2017 року між позивачем та ОСОБА_3 погоджено анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку.

На виконання умов вказаного договору позивачем було відкрито позичальнику відповідний рахунок, видано банківську картку № НОМЕР_2 , кредитний ліміт встановлено в розмірі 4 500 грн.

В матеріалах справи також містяться надані позивачем розрахунок заборгованості за договором, виписка по рахунках про рух коштів, копія паспорта позичальника, копія ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 з мотивуванням про настання смерті позичальника (відповідача), копії претензій позивача на адресу Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 12.05.2020 року № 685/02-14, а також копії листів претензій від 06.07.2020 року на адресу відповідачів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть від 20.03.2018 року серії НОМЕР_3 , актовий запис № 515.

З матеріалів спадкової справи № 212/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 05.09.2018 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , де б вона не була та з чого б вона не складалась. ОСОБА_2 05.09.2018 року звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_4 від 18.11.1999 року, квартира АДРЕСА_2 на праві спільної власності належить: ОСОБА_3 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 .

Також в матеріалах спадкової справи міститься претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 22.04.2020 року.

Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/19247 від 21.07.2021 року, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано 4 осіб, а саме: ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 .

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Враховуючи положення вищевказаний правових норм, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом повернення (стягнення) фактично отриманої позичальником суми кредитних коштів - тіла кредиту.

Клопотання представника позивача про огляд та фіксування змісту веб-сайту позивача з метою дослідження Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи письмові документи містять в собі відомості на які посилається позивач, в тому числі і сам витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Позивачем у справі заявлені вимоги до відповідачів, як спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_3 , які на дату відкриття спадщини проживали (були зареєстровані) з померлим за однією адресою.

Анкета-заява позичальника не містить встановленого графіку погашення кредиту, сторонами договору не погоджено кінцевого терміну погашення кредиту, а також те, що кінцевий строк погашення відповідає строку дії картки.

За правилами ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним із його особою, і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою, а тому зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного Кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги.

Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням частини другої статті 1281 ЦК України.

На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення вимог кредиторів, не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 751/8658/15-ц (провадження № 61-10940св18.)

У даній справі банк звернувся з претензією до нотаріальної контори після того, як стало відомо про настання смерті позичальника, про що вказано у претензії кредитора.

Таким чином, на думку суду, позивач не порушив строки пред`явлення претензії кредитора та звернення до суду з позовом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За змістом наведеної норми матеріального права у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, тобто задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

Таким чином, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц зроблено висновок про те, що у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

В матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_3 .

Враховуючи встановлену судом обставину про відмову від прийняття спадщини співвідповідача у даній справі - ОСОБА_2 , суд вважає про відсутність правових підстав для стягнення заявленої суми боргу з останньої.

Разом з цим, отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком, а тому зволікання з його отриманням спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину не може шкодити кредитору в задоволенні його вимог (висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 750/5506/19).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини за однією адресою з померлим була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 , яка звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , при цьому останній був співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до наданих позивачем розрахунків на дату смерті позичальника, заборгованість за кредитним договором становить 5 482,78 грн.

Згідно з частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід зазначити, що відсутність у матеріалах справи відомостей про вартість спадкового майна не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі №640/6274/16-ц: доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки його відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого.

Висловлені у письмових пояснення заперечення на позов, суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище висновками. Доводи пояснень зводяться до незгоди з наданими позивачем доказами, однак які не спростовані в ході судового розгляду належними та допустимими доказами, а також доводів позивача про повернення фактично отриманої позичальником грошової суми (тіла кредиту). Також суд звертає увагу на безпідставність вказаних пояснень в частині не прийняття спадщини, враховуючи подану ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини, подану в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом та користуючись відповідними процесуальними правами, банк визначив коло відповідачів по справі на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку за необхідне частково задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту) в розмірі 5 482,78 грн.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором від 07.12.2017 року в розмірі 5 482,78 грн. та судовий збір в розмірі 2 270 грн.

В частині позову до ОСОБА_2 - відмовити.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Відповідач-1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_5 .

Відповідач-2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяА. Ю. Цуранов