ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1743/20

Головуючий у першій інстанції - Олещенко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/139/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Шапко В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віра Леонідівна,

дата та місце складання повного тексту рішення: 16 жовтня 2020 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис №10319 від 08.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованості в сумі 25200 грн таким, що не підлягає виконанню з моменту його вчинення.

Позов обґрунтовував тим, що 08.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10319, про з стягнення з позивача боргу за кредитним договором від 08.03.2020 року в сумі 25200 грн.

ОСОБА_1 вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, норм матеріального права, що тягне за собою ряд інших дій, що порушують права позивача. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог, оскільки жодних договорів, які можуть бути підставою для стягнення заборгованості, укладено між позивачем та відповідачем не було, грошових коштів та жодних претензій, вимог про сплату боргу позивач не отримував від відповідача. Вказував, що при вчиненні виконавчого напису від 08.07.2020 року у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, оскільки її розмір не був погоджений з позивачем, а відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.10.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано виконавчий напис від 08.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований за номером №10319, про стягнення з ОСОБА_1 на користь до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованості в сумі 24000 грн та 1200 грн плати за вчинення напису таким, що не підлягає виконанню з моменту його вчинення. Стягнуто з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь держави 840 грн 80 коп. судового збору та на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керуючись положеннями ст.87 Закону України «Про нотаріат», ст.18 Цивільного кодексу України дійшов висновку про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернулося до суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду, що виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу, не відповідають чинному законодавству, оскільки відповідно до положень ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, у тому числі електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, і кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, у тому числі електронним підписом одноразовим ідентифікатором, є оригіналом такого документа. Жодних винятків щодо вчинення виконавчого напису відносно електронних договорів чинне законодавство не містить.

Особа, яка подає апеляційну скаргу вказує на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що з поданих відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів не вбачається доказів на підтвердження отримання позивачем претензії з вимогою сплатити заборгованість, оскільки надання нотаріусу доказів отримання боржником претензії, чи іншої письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, як і строків для її отримання, чинне законодавство не містить. При цьому відповідач надав нотаріусу підтвердження надіслання письмової вимоги боржнику, які знаходяться в матеріалах справи.

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зазначає, що твердження позивача, що він не погоджується з тим, що отримував кошти та підписував договір позики 08.03.2020 року, не підтвердженні належними доказами. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Невизнання боржником зобов`язань та чинності виконавчого напису не є підставою для визнання заборгованості спірною, оскільки спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням, а тому не погодження позивача жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Кушнеренко Є.Ю. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що належним та достовірним доказом проведення безготівково розрахунку є відповідний платіжний документ, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та який містить відповідні відмітки при виконанні цього платіжного документа банком платника, оскільки належних доказів перерахування коштів в сумі 10000 грн на користь ОСОБА_1 відповідачем не подано, тому не можна стверджувати про отримання позивачем коштів на виконання спірного договору позики. Вказує, що дійсність чи недійсність договору позики, а також сам факт його укладення сторонами наразі не є предметом розгляду вказаної справи.

Вважає, що судом першої інстанції в повній мірі було досліджено всі обставини справи та прийнято цілком законне рішення, так як нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність заборгованості та вчинено виконавчий напис на підставі незрозумілого договору позики, в той час, як законодавство вимагає нотаріально посвідчення такого договору для здійснення певний дій.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, за наявними матеріалами справи, інші учасники не повідомили причини неявки, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає.

Судом встановлено, що 08.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за заявою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №10319, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором позики №6229747 від 08.03.2020 року у сумі 24000 грн та 1200 грн плати за вчинення напису (а.с.103).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 23.07.2020 року (ВП №62643001) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №10319, виданого 08.07.2020 року (а.с.12).

Крім того, в матеріалах справи наявна копія договору позики №6229747 від 08.03.2020 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 10000 грн, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.54), фотокопія картки № НОМЕР_1 (а.с.55).

Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором №6229747 заборгованість перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 01.07.2020 року складає 24000 грн та є непогашеною (а.с.97).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках

і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 вказаного Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) - «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналізуючи докази у їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що укладений між відповідачем та позивачем договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Крім того, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим припустився порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з наданих документів не можливо встановити безспірності заборгованості.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відповідачем при зверненні до нотаріуса належним чином було підтверджено наявність саме безспірної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Також, вказує на те, що нотаріус, під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Апеляційний суд не бере до уваги зазначені доводи за наступних обставин.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З наведеного слідує, що висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доводів, яким судом надана вірна правова оцінка.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Таким чином, з урахуванням наведених норм законодавства та установлених обставин справи, правильними є висновки суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки сума заборгованості визначена нотаріусом не є безспірною.

Твердження апеляційної скарги про те, що між сторонами був укладений електронний договір, який має силу оригіналу, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки укладення договору та проведення безготівкового розрахунку належними та достовірними доказами не підтверджується.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, знаходиться поза межами повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 §23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2021 року.

Головуючий: Судді: