Провадження № 2-з/932/265/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Кондрашов І.А., розглянувши у приміщенні суду м. Дніпра заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни, державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни, Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, третя особа - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2021 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (із забороною будь-яким особам вчиняти дії з його відчуження).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року дану заяву передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - за підсудністю.

29 листопада 2021 року протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями заяву передано в моє провадження.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач має намір звернутися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни, державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни, Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, третя особа - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», про скасування рішення про реєстрацію прав та обтяжень.

Заявник вважає, що є обґрунтовані побоювання, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, тому вважає, що існують підстави для вжиття заходів забезпечення позову та просить накласти арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та встановити заборону суб`єктам державної реєстрації вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно спірного об`єкта майна.

Підставами для задоволення заяви про забезпечення позову заявник вказує також те, що вказане приміщення є власністю ОСОБА_1 , проте 30.04.2021 року до вказаних приміщень увійшли невідомі особи та повідомили, що це є власністю АТ «Банк Кредит Дніпро». Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що на момент вирішення спору, на підставі незаконних дій банку, до реєстру будуть внесені нові дані, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання судового рішення, тому просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заява про забезпечення позову може бути подана як одночасно із пред`явленням позову, так і на будь-якій стадії процесу.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Системне тлумачення ч. 2 ст. 149 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, які згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

За правилами, встановленими статтею 150 ЦПК, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

З наданих суду матеріалів убачається, що позивач вважає себе власником зазначеного нерухомого приміщення, проте позовна вимога буде заявлена не щодо витребування цього майна з чужого незаконного володіння, не шляхом визнання недійсним правочину, на підставі якого набуто право власності, а шляхом визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, що свідчить про те, що між сторонами не виник по суті спір з приводу цього майна, оскільки останнє є предметом іпотеки. Відтак, суд вважає, що виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог позивача не може бути ускладнено або унеможливлено, оскільки поновлення попередніх записів в реєстрі проводиться реєстратором самостійно. Тобто вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони внесення записів та накладення арешту на спірне майно, суд вважає непропорційним і таким, що буде порушувати права інших учасників справи. Так, суд, при вжитті заходів забезпечення позову повинен враховувати інтереси на лише позивача, а й інших заінтересованих осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, оскільки результати розгляду справи безпосередньо впливають на права та інтереси третьої особи (АТ «Банк Кредит Дніпро»), а не відповідачів у справі, суд не вбачає підстав для забезпечення позову, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову до державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни, державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни, Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, третя особа - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ